Sananlaskut luku 10
Salomon sananlaskut. Viisas poika on isällensä iloksi,
mutta tyhmä poika on äidillensä murheeksi.
Vääryyden aarteet eivät auta, mutta vanhurskaus vapahtaa kuolemasta.
Herra ei salli vanhurskaan nälkää nähdä,
mutta jumalattomien himon hän luotansa työntää.
Köyhtyy, joka laiskasti kättä käyttää, mutta ahkerain käsi rikastuttaa.
Taitava poika kokoaa kesällä, kunnoton poika elonaikana nukkuu.
Siunaus on vanhurskaan pään päällä,
mutta väkivaltaa kätkee jumalattomien suu.
Vanhurskaan muistoa siunataan, mutta jumalattomien nimi lahoaa.
Viisassydäminen ottaa käskyt varteen, mutta hulluhuulinen kukistuu.
Joka nuhteettomasti vaeltaa, vaeltaa turvassa,
jonka tiet ovat väärät, se joutuu ilmi.
Joka silmää iskee, saa aikaan tuskaa, ja hulluhuulinen kukistuu.
Vanhurskaan suu on elämän lähde,
mutta jumalattomien suu kätkee väkivaltaa.
Viha virittää riitoja, mutta rakkaus peittää rikkomukset kaikki.
Ymmärtäväisen huulilta löytyy viisaus,
mutta joka on mieltä vailla, sille vitsa selkään!
Viisaat kätkevät, minkä tietävät, mutta hullun suu on läheinen turmio.
Rikkaan tavara on hänen vahva kaupunkinsa,
mutta vaivaisten köyhyys on heidän turmionsa.
Vanhurskaan hankkima on elämäksi, jumalattoman saalis koituu synniksi.
Kuritusta noudattava on elämän tiellä, mutta nuhteet hylkäävä eksyy.
Joka salavihaa pitää, sen huulilla on valhe,
ja joka parjausta levittää, on tyhmä.
Missä on paljon sanoja, siinä ei syntiä puutu;
mutta joka huulensa hillitsee, se on taitava.
Vanhurskaan kieli on valituin hopea, jumalattomien äly on tyhjän veroinen.
Vanhurskaan huulet kaitsevat monia,
mutta hullut kuolevat mielettömyyteensä.
Herran siunaus rikkaaksi tekee, ei oma vaiva siihen mitään lisää.
Tyhmälle on iloksi ilkityön teko, mutta ymmärtäväiselle miehelle viisaus.
Mitä jumalaton pelkää, se häntä kohtaa;
mutta mitä vanhurskaat halajavat, se annetaan.
Tuulispään käytyä ei jumalatonta enää ole,
mutta vanhurskaan perustus pysyy iäti.
Mitä hapan hampaille ja savu silmille, sitä laiska lähettäjillensä.
Herran pelko elinpäiviä jatkaa, mutta jumalattomien vuodet lyhenevät.
Vanhurskasten odotus koituu iloksi, mutta jumalattomien toivo hukkuu.
Herran johdatus on nuhteettoman turva, mutta väärintekijäin turmio.
Vanhurskas ei ikinä horju, mutta jumalattomat eivät saa asua maassa.
Vanhurskaan suu kasvaa viisauden hedelmän,
mutta kavala kieli hävitetään.
Vanhurskaan huulet tietävät, mikä otollista on,
mutta jumalattomien suu on sulaa kavaluutta.
Luku 11
Väärä vaaka on Herralle kauhistus, mutta täysi paino on hänelle otollinen.
Mihin ylpeys tulee, sinne tulee häpeäkin,
mutta nöyräin tykönä on viisaus.
Oikeamielisiä ohjaa heidän nuhteettomuutensa,
mutta uskottomat hävittää heidän vilppinsä.
Ei auta tavara vihan päivänä, mutta vanhurskaus vapahtaa kuolemasta.
Nuhteettoman vanhurskaus tasoittaa hänen tiensä,
mutta jumalaton sortuu jumalattomuuteensa.
Oikeamieliset vapahtaa heidän vanhurskautensa,
mutta uskottomat vangitsee heidän oma himonsa.
Jumalattoman ihmisen kuollessa hukkuu hänen toivonsa,
ja vääräin odotus hukkuu.
Vanhurskas pelastetaan hädästä, ja jumalaton joutuu hänen sijaansa.
Rietas suullansa turmelee lähimmäisensä,
mutta taito on vanhurskaitten pelastus.
Vanhurskaitten onnesta kaupunki iloitsee,
ja jumalattomain hukkumisesta syntyy riemu.
Oikeamielisten siunauksesta kaupunki kohoaa,
mutta jumalattomain suu sitä hajottaa.
Mieltä vailla on, joka lähimmäistänsä halveksii,
mutta ymmärtäväinen mies on vaiti.
Joka panettelijana käy, ilmaisee salaisuuden,
mutta jolla luotettava henki on, se säilyttää asian.
Missä ohjausta ei ole, sortuu kansa,
mutta neuvonantajain runsaus tuo menestyksen.
Joka vierasta takaa, sen käy pahoin,
mutta joka kädenlyöntiä vihaa, se on turvattu.
Suloinen nainen saa kunniaa, ja voimalliset saavat rikkautta.
Armelias mies tekee hyvää itsellensä,
mutta armoton syöksee onnettomuuteen oman lihansa.
Jumalaton hankkii pettäväistä voittoa,
mutta joka vanhurskautta kylvää, saa pysyvän palkan.
Joka on vakaa vanhurskaudessa, saa elämän;
mutta joka pahaa tavoittaa, saa kuoleman.
Väärämieliset ovat Herralle kauhistus,
mutta nuhteettomasti vaeltaviin hän mielistyy.
Totisesti: paha ei jää rankaisematta,
mutta vanhurskasten jälkeläiset pelastuvat.
Kultarengas sian kärsässä on kaunis nainen, älyä vailla.
Vanhurskaitten halajaminen vie onneen, jumalattomien toivo vihaan.
Toinen on antelias ja saa yhä lisää,
toinen säästää yli kohtuuden ja vain köyhtyy.
Hyväätekeväinen sielu tulee ravituksi,
ja joka muita virvoittaa, se itse kostuu.
Joka viljan pitää takanaan, sitä kansa kiroaa,
mutta joka viljan kaupaksi antaa, sen pään päälle tulee siunaus.
Joka hyvään pyrkii, etsii sitä, mikä otollista on,
mutta joka pahaa etsii, sille se tulee.
Joka rikkauteensa luottaa, se kukistuu,
mutta vanhurskaat viheriöitsevät niinkuin lehvä.
Joka talonsa rappiolle saattaa, perii tuulta, ja hullu joutuu viisaan orjaksi.
Vanhurskaan hedelmä on elämän puu, ja viisas voittaa sieluja.
Katso, vanhurskas saa palkkansa maan päällä,
saati sitten jumalaton ja syntinen.
Tekstitys: Annukka Eskola
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tehdä sen tukemalla ja soittamalla numeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua.