Apostolien teot, luku 21
Kun olimme eronneet heistä ja lähteneet purjehtimaan,
laskimme suoraan Koossaareen ja seuraavana päivänä Rodoon
ja sieltä Pataraan.
Siellä tapasimme Foinikiaan menevän laivan,
astuimme siihen ja lähdimme purjehtimaan.
Ja kun Kypro rupesi näkymään ja oli jäänyt meistä vasemmalle,
purjehdimme Syyriaan ja nousimme maihin Tyyrossa;
siellä näet laivan oli määrä purkaa lastinsa.
Ja tavattuamme opetuslapset me viivyimme siellä seitsemän päivää.
Ja Hengen vaikutuksesta he varoittivat Paavalia menemästä Jerusalemiin.
Mutta kun olimme viettäneet loppuun ne päivät, lähdimme matkalle,
ja kaikki saattoivat vaimoineen ja lapsineen meitä
kaupungin ulkopuolelle saakka. Ja me laskeuduimme rannalla
polvillemme ja rukoilimme;
ja sanottuamme jäähyväiset toisillemme astuimme laivaan,
ja he palasivat kotiinsa.
Tyyrosta me saavuimme Ptolemaikseen,
ja siihen päättyi purjehduksemme.
Ja me tervehdimme veljiä siellä ja viivyimme päivän heidän luonansa.
Mutta seuraavana päivänä me lähdimme sieltä ja tulimme
Kesareaan, jossa menimme evankelista Filippuksen tykö,
joka oli yksi niistä seitsemästä, ja jäimme hänen tykönsä.
Ja hänellä oli neljä tytärtä, neitsyttä, joilla oli profetoimisen lahja.
Siellä me viivyimme useita päiviä.
Niin tuli sinne Juudeasta eräs profeetta, nimeltä Agabus.
Ja tultuaan meidän luoksemme hän otti Paavalin vyön, sitoi sillä jalkansa
ja kätensä ja lausui: "Näin sanoo Pyhä Henki:
'Sen miehen, jonka vyö tämä on, juutalaiset näin sitovat Jerusalemissa
ja antavat pakanain käsiin'."
Kun sen kuulimme, pyysimme, sekä me että ne, jotka siellä asuivat,
ettei hän menisi Jerusalemiin.
Silloin Paavali vastasi ja sanoi: "Mitä te teette, kun itkette ja
särjette minun sydäntäni. Sillä minä olen valmis, en ainoastaan
käymään sidottavaksi vaan myöskin kuolemaan Jerusalemissa
Herran Jeesuksen nimen tähden."
Ja kun hän ei taipunut, niin me rauhoituimme ja sanoimme:
"Tapahtukoon Herran tahto".
Niiden päivien kuluttua me hankkiuduimme
ja menimme ylös Jerusalemiin.
Ja meidän kanssamme tuli myös opetuslapsia Kesareasta,
jotka veivät meidät majapaikkaamme,
erään vanhan opetuslapsen, kyprolaisen Mnasonin, tykö.
Ja saavuttuamme Jerusalemiin veljet ottivat meidät iloiten vastaan.
Seuraavana päivänä Paavali meni meidän kanssamme Jaakobin tykö,
ja kaikki vanhimmat tulivat sinne saapuville.
Ja kun hän oli heitä tervehtinyt, kertoi hän kohta kohdalta kaikki, mitä
Jumala hänen palveluksensa kautta oli tehnyt pakanain keskuudessa.
Sen kuultuaan he ylistivät Jumalaa ja sanoivat Paavalille:
"Sinä näet, veli, kuinka monta tuhatta juutalaista on tullut uskoon,
ja he ovat kaikki lainkiivailijoita.
Mutta heille on kerrottu sinusta, että sinä opetat kaikkia pakanain seassa
asuvia juutalaisia luopumaan Mooseksesta ja kiellät heitä
ympärileikkaamasta lapsiaan ja vael- tamasta säädettyjen tapojen mukaan.
Mitä siis on tehtävä? Varmaankin on suuri joukko kokoontuva,
sillä he saavat kuulla sinun tulleen.
Tee siis tämä, minkä me nyt sinulle sanomme.
Meillä on täällä neljä miestä, joilla on lupaus täytettävänä.
Ota ne luoksesi ja puhdista itsesi heidän kanssansa ja maksa kulut
heidän puolestaan, että he saisivat leikkauttaa tukkansa;
siitä kaikki huomaavat, ettei ole mitään perää siinä, mitä heille on
kerrottu sinusta, vaan että sinäkin vaellat lain mukaan ja noudatat sitä.
Mutta uskoon tulleista pakanoista me olemme päättäneet ja kirjoittaneet,
että heidän on välttäminen epäjumalille uhrattua ja verta ja lihaa,
josta ei veri ole laskettu, ja haureutta."
Silloin Paavali otti ne miehet luok- seen, ja kun hän seuraavana päivänä
oli puhdistanut itsensä heidän kanssaan, meni hän pyhäkköön ja
ilmoitti, milloin heidän puhdistumispäivänsä tulisivat
päättymään, jota ennen heidän kunkin edestä oli tuotava uhri.
Mutta kun ne seitsemän päivää olivat päättymässä,
näkivät Aasiasta tulleet juutalaiset hänet pyhäkössä,
kiihoittivat kaiken kansan ja kävivät häneen käsiksi
ja huusivat: "Israelin miehet, auttakaa!
Tämä on se mies, joka kaikkialla opettaa kaikkia ihmisiä meidän
kansaamme ja lakiamme ja tätä paikkaa vastaan, onpa vielä tuonut
kreikkalaisia pyhäkköönkin ja saastuttanut tämän pyhän paikan."
Sillä he olivat ennen nähneet efesolaisen Trofimuksen kaupungilla
hänen kanssaan ja luulivat, että Paavali oli tuonut hänet pyhäkköön.
Ja koko kaupunki tuli liikkeelle, ja väkeä juoksi kokoon; ja he ottivat
Paavalin kiinni, raastoivat hänet ulos pyhäköstä, ja heti portit suljettiin.
Ja kun he tahtoivat hänet tappaa, sai sotaväenosaston päällikkö sanan,
että koko Jerusalem oli kuohuksissa.
Tämä otti heti paikalla mukaansa sotilaita ja sadanpäämiehiä
ja riensi alas heidän luoksensa. Kun he näkivät päällikön ja sotilaat,
lakkasivat he lyömästä Paavalia.
Silloin päällikkö astui esiin, otatti hänet kiinni ja käski sitoa hänet
kaksilla kahleilla ja kysyi, kuka hän oli ja mitä hän oli tehnyt.
Mutta kansanjoukosta huusivat toiset sitä, toiset tätä.
Ja koska hän melun tähden ei voinut saada varmaa selkoa,
käski hän viedä hänet kasarmiin.
Ja kun Paavali tuli portaille, täytyi sotamiesten kantaa häntä
kansan väkivallan tähden;
sillä suuri kansanpaljous seurasi perässä ja huusi: "Vie pois hänet!"
Ja kun oltiin kuljettamassa Paavalia sisälle kasarmiin,
sanoi hän päällikölle: "Onko minun lupa sanoa sinulle jotakin?"
Niin tämä sanoi: "Osaatko sinä siis kreikkaa?
Etkö sitten olekaan se egyptiläinen, joka hiljakkoin villitsi ne neljätuhatta
murhamiestä ja vei heidät erämaahan?"
Niin Paavali sanoi: "Minä olen juutalainen mies, Tarson,
tunnetun Kilikian kaupungin, kansalainen;
pyydän sinua, salli minun puhua kansalle".
Tekstitys: Annukka Eskola
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tehdä sen tukemalla ja soittamalla numeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua.