Apostolien teot luku 17
Ja he matkustivat Amfipolin ja Apollonian kautta ja tulivat
Tessalonikaan, jossa oli juutalaisten synagooga.
Ja tapansa mukaan Paavali meni sisälle heidän luoksensa ja keskusteli
kolmena sapattina heidän kanssansa, lähtien kirjoituksista,
selitti ne ja osoitti, että Kristuksen piti kärsimän ja nouseman kuolleista,
ja sanoi: "Tämä Jeesus, jota minä teille julistan, on Kristus".
Ja muutamat heistä tulivat uskoon ja liittyivät Paavaliin ja Silaaseen,
niin myös suuri joukko jumalaapelkääväisiä kreikkalaisia
sekä useat ylhäiset naiset.
Mutta juutalaiset joutuivat kiihkoon ja ottivat avukseen muutamia
pahanilkisiä miehiä joutoväestä, haalivat kansaa kokoon ja nostivat
kaupungissa metelin. He asettuivat Jaasonin talon edustalle ja hakivat
Paavalia ja Silasta viedäkseen heidät kansan eteen.
Mutta kun he eivät heitä löytäneet, raastoivat he Jaasonin ja muutamia
veljiä kaupungin hallitusmiesten eteen ja huusivat:
"Nuo koko maailman villitsijät ovat tännekin tulleet,
ja heidät Jaason on ottanut vastaan; ja nämä kaikki tekevät vastoin keisarin
asetuksia, sanoen erään toisen, Jeesuksen, olevan kuninkaan".
Kun kansa ja hallitusmiehet tämän kuulivat, tulivat he levottomiksi.
Ja nämä ottivat takauksen Jaasonilta ja muilta ja päästivät heidät.
Mutta veljet lähettivät heti yötä myöten Paavalin ja Silaan Bereaan.
Ja kun he olivat saapuneet sinne, menivät he juutalaisten synagoogaan.
Nämä olivat jalompia kuin Tessalonikan juutalaiset;
he ottivat sanan vastaan hyvin halukkaasti ja
tutkivat joka päivä kirjoituksia, oliko asia niin.
Ja monet heistä uskoivat,
niin myös useat ylhäiset kreikkalaiset naiset ja miehet.
Mutta kun Tessalonikan juutalaiset saivat tietää, että Paavali Bereassakin
julisti Jumalan sanaa, tulivat he sinnekin yllyttämään
ja kiihoittamaan kansaa.
Silloin veljet heti lähettivät Paavalin menemään meren rantaan;
mutta sekä Silas että Timoteus jäivät Bereaan.
Ja Paavalin saattajat veivät hänet Ateenaan saakka, ja saatuaan
vietäväksi Silaalle ja Timoteukselle käskyn mitä pikimmin
tulla hänen luoksensa, he lähtivät sieltä pois.
Mutta Paavalin odottaessa heitä Ateenassa hänen henkensä hänessä
kiivastui, kun hän näki, että kaupunki oli täynnä epäjumalankuvia.
Niin hän keskusteli synagoogassa juutalaisten ja jumalaapelkääväisten
kanssa ja torilla joka päivä niiden kanssa, joita hän siellä tapasi.
Ja muutamat epikurolaiset ja stoalaiset filosofit väittelivät
hänen kanssansa; ja toiset sanoivat:
"Mitähän tuo lavertelija oikein tahtoo sanoa?" Toiset taas sanoivat:
"Näkyy olevan vieraiden jumalien julistaja", koska hän julisti heille
evankeliumia Jeesuksesta ja ylösnousemuksesta.
Ja he ottivat hänet ja veivät Areiopagille ja sanoivat:
"Voimmeko saada tietää, mikä se uusi oppi on, jota sinä ilmoitat?
Sillä outoja asioita sinä tuot meidän korvaimme kuulla.
Me siis tahdomme tietää, mitä ne oikein ovat."
Sillä ateenalaisilla ja siellä oleskelevilla muukalaisilla ei
kenelläkään ollut aikaa muuhun kuin uutta puhumaan ja uutta kuulemaan.
Niin Paavali astui keskelle Areiopagia ja sanoi:
"Ateenan miehet, minä näen kaikesta, että te suuresti kunnioitatte jumalia.
Sillä kävellessäni ympäri ja katsellessani teidän pyhiä paikkojanne
minä löysin myös alttarin, johon oli kirjoitettu:
'Tuntemattomalle jumalalle'.
Mitä te siis tuntemattanne palvelette, sen minä teille ilmoitan.
Jumala, joka on tehnyt maailman ja kaikki, mitä siinä on,
hän, joka on taivaan ja maan Herra, ei asu käsillä tehdyissä temppeleissä,
eikä häntä voida ihmisten käsillä palvella, ikäänkuin hän jotakin
tarvitsisi, hän, joka itse antaa kaikille elämän ja hengen ja kaiken.
Ja hän on tehnyt koko ihmissuvun yhdestä ainoasta
asumaan kaikkea maanpiiriä ja on säätänyt heille määrätyt ajat
ja heidän asumisensa rajat,
että he etsisivät Jumalaa, jos ehkä voisivat hapuilemalla hänet löytää -
hänet, joka kuitenkaan ei ole kaukana yhdestäkään meistä;
sillä hänessä me elämme ja liikumme ja olemme, niinkuin myös muutamat
teidän runoilijoistanne ovat sanoneet:
'Sillä me olemme myös hänen sukuansa'.
Koska me siis olemme Jumalan sukua, emme saa luulla,
että jumaluus on samankaltainen kuin kulta tai hopea tai kivi,
sellainen kuin inhimillisen taiteen ja ajatuksen kuvailema.
Noita tietämättömyyden aikoja Jumala on kärsinyt, mutta nyt hän tekee
tiettäväksi, että kaikkien ihmisten kaikkialla on tehtävä parannus.
Sillä hän on säätänyt päivän, jona hän on tuomitseva maanpiirin
vanhurskaudessa sen miehen kautta, jonka hän siihen on määrännyt;
ja hän on antanut kaikille siitä vakuu- den, herättämällä hänet kuolleista."
Kuullessaan kuolleitten ylösnousemuksesta toiset ivasivat,
toiset taas sanoivat: "Me tahdomme kuulla sinulta tästä vielä toistekin".
Ja niin Paavali lähti heidän keskeltänsä.
Mutta muutamat liittyivät häneen ja uskoivat; niiden joukossa oli
Dionysius, Areiopagin jäsen, ja eräs nainen, nimeltä Damaris,
sekä muita heidän kanssansa.
Luku 18
Sen jälkeen Paavali lähti Ateenasta ja meni Korinttoon.
Siellä hän tapasi erään Akylas nimisen juutalaisen, joka oli Pontosta
syntyisin ja äsken tullut Italiasta, ja hänen vaimonsa Priskillan.
Klaudius oli näet käskenyt kaikkien juutalaisten poistua Roomasta.
Ja Paavali meni heidän luoksensa.
Ja kun hänellä oli sama ammatti kuin heillä, jäi hän heidän luoksensa,
ja he tekivät työtä yhdessä; sillä he olivat ammatiltaan teltantekijöitä.
Ja hän keskusteli synagoogassa jokaisena sapattina
ja sai sekä juutalaisia että kreikkalaisia uskomaan.
Ja kun Silas ja Timoteus tulivat Makedoniasta,
oli Paavali kokonaan antautunut sanan julistamiseen
ja todisti juutalaisille, että Jeesus on Kristus.
Mutta kun he vastustivat ja herjasivat, pudisti hän vaatteitansa
ja sanoi heille: "Tulkoon teidän verenne oman päänne päälle!
Viaton olen minä; tästedes minä menen pakanain tykö."
Ja hän lähti sieltä ja meni erään Titius Justus nimisen jumalaapelkääväisen
miehen tykö, jonka talo oli aivan synagoogan vieressä.
Mutta synagoogan esimies Krispus ja koko hänen perhekuntansa
uskoivat Herraan; ja myöskin monet korinttolaiset,
jotka olivat kuulemassa, uskoivat, ja heidät kastettiin.
Ja Herra sanoi yöllä näyssä Paavalille:
"Älä pelkää, vaan puhu, äläkä vaikene,
sillä minä olen sinun kanssasi, eikä kukaan ole ryhtyvä sinuun tehdäkseen
sinulle pahaa, sillä minulla on paljon kansaa tässä kaupungissa".
Niin hän viipyi siellä vuoden ja kuusi kuukautta
opettaen heidän keskuudessaan Jumalan sanaa.
Tekstitys: Annukka Eskola
Moni katsoja on saanut rohkaisua ohjelmiemme kautta.
Jos haluat olla mukana tämän ohjelman tekemisessä -
voit tehdä sen tukemalla ja soittamalla numeroon 0600-10077.
Puhelun hinta on noin 10 euroa.
Voit myös käyttää tilinumeroa ja viitettä, jotka näkyvät ruudussa.
Herra siunatkoon sinua.