Johanneksen evankeliumi, neljäs luku
Kun nyt Herra sai tietää fariseusten kuulleen, että Jeesus teki -
opetuslapsiksi ja kastoi useampia kuin Johannes
-vaikka Jeesus ei itse kastanut, vaan hänen opetuslapsensa-
jätti hän Juudean ja meni taas Galileaan.
Mutta hänen oli kuljettava Samarian kautta.
Niin hän tuli Sykar nimiseen Samarian kaupunkiin, joka on lähellä sitä
maa-aluetta, minkä Jaakob oli antanut pojalleen Joosefille.
Ja siellä oli Jaakobin lähde. Kun nyt Jeesus oli matkasta väsynyt,
istui hän lähteen reunalle. Ja oli noin kuudes hetki.
Niin tuli eräs Samarian nainen ammentamaan vettä.
Jeesus sanoi hänelle: "Anna minulle juoda".
Sillä hänen opetuslapsensa olivat läh- teneet kaupunkiin ruokaa ostamaan.
Niin Samarian nainen sanoi hänelle: "Kuinka sinä, joka olet juutalainen,
pyydät juotavaa minulta, samarialaiselta naiselta?"
Sillä juutalaiset eivät seurustele samarialaisten kanssa.
Jeesus vastasi ja sanoi hänelle: "Jos sinä tietäisit Jumalan lahjan,
ja kuka se on, joka sinulle sanoo: 'Anna minulle juoda',
niin sinä pyytäisit häneltä, ja hän antaisi sinulle elävää vettä."
Nainen sanoi hänelle: "Herra, eipä sinulla ole ammennusastiaa,
ja kaivo on syvä; mistä sinulla sitten on se elävä vesi?
Et kai sinä ole suurempi kuin meidän isämme Jaakob, joka antoi meille
tämän kaivon ja joi siitä, hän itse sekä hänen poikansa ja karjansa?"
Jeesus vastasi ja sanoi hänelle:
"Jokainen, joka juo tätä vettä, janoaa jälleen,
mutta joka juo sitä vettä, jota minä hänelle annan, se ei ikinä janoa;
vaan se vesi, jonka minä hänelle annan, tulee hänessä sen veden
lähteeksi, joka kumpuaa iankaikkiseen elämään".
Nainen sanoi hänelle: "Herra, anna minulle sitä vettä, ettei minun tulisi
jano eikä minun tarvitsisi käydä täällä ammentamassa".
Jeesus sanoi hänelle: "Mene, kutsu miehesi ja tule tänne".
Nainen vastasi ja sanoi: "Ei minulla ole miestä". Jeesus sanoi hänelle:
"Oikein sinä sanoit: 'Ei minulla ole miestä',
sillä viisi miestä sinulla on ollut, ja se, joka sinulla nyt on,
ei ole sinun miehesi; siinä sanoit totuuden."
Nainen sanoi hänelle: "Herra, minä näen, että sinä olet profeetta.
Meidän isämme ovat kumartaen ru- koilleet tällä vuorella; ja te sanotte,
että Jerusalemissa on se paikka, jossa tulee kumartaen rukoilla."
Jeesus sanoi hänelle: "Vaimo, usko minua!
Tulee aika, jolloin ette rukoile Isää tällä vuorella ettekä Jerusalemissa.
Te kumarratte sitä, mitä ette tunne; me kumarramme sitä,
minkä me tunnemme. Sillä pelastus on juutalaisista.
Mutta tulee aika ja on jo, jolloin totiset rukoilijat rukoilevat Isää
hengessä ja totuudessa; sillä sen- kaltaisia rukoilijoita myös Isä tahtoo.
Jumala on Henki; ja jotka häntä rukoilevat,
niiden tulee rukoilla hengessä ja totuudessa."
Nainen sanoi hänelle: "Minä tiedän, että Messias on tuleva, hän,
jota sanotaan Kristukseksi; kun hän tulee, ilmoittaa hän meille kaikki".
Jeesus sanoi hänelle: "Minä olen se, minä, joka puhun sinun kanssasi".
Samassa hänen opetuslapsensa tulivat; ja he ihmettelivät,
että hän puhui naisen kanssa. Kuitenkaan ei kukaan sanonut:
"Mitä pyydät?" tai: "Mitä puhelet hänen kanssaan?"
Niin nainen jätti vesiastiansa ja meni kaupunkiin ja sanoi ihmisille:
"Tulkaa katsomaan miestä, joka on sanonut minulle kaikki,
mitä minä olen tehnyt. Eihän se vain liene Kristus?"
Niin he lähtivät kaupungista ja menivät hänen luoksensa.
Sillävälin opetuslapset pyysivät häntä sanoen: "Rabbi, syö!"
Mutta hän sanoi heille: "Minulla on syötävänä ruokaa, josta te ette tiedä".
Niin opetuslapset sanoivat keskenään:
"Lieneekö joku tuonut hänelle syötävää?"
Jeesus sanoi heille: "Minun ruokani on se,
että minä teen lähettäjäni tahdon ja täytän hänen tekonsa.
Ettekö sano: 'Vielä on neljä kuukautta, niin elonleikkuu joutuu'?
Katso, minä sanon teille: nostakaa silmänne ja katselkaa vainioita,
kuinka ne ovat valjenneet leikattaviksi.
Jo nyt saa leikkaaja palkan ja kokoaa hedelmää iankaikkiseen elämään,
että kylväjä ja leikkaaja saisivat yhdessä iloita.
Sillä tässä on se sana tosi, että toinen on kylväjä, ja leikkaaja toinen.
Minä olen lähettänyt teidät leikkaamaan sitä,
josta te ette ole vaivaa nähneet; toiset ovat vaivan nähneet,
ja te olette päässeet heidän vaivansa hedelmille."
Ja monet samarialaiset siitä kaupungista uskoivat häneen
naisen puheen tähden, kun tämä todisti:
"Hän on sanonut minulle kaikki, mitä minä olen tehnyt".
Kun nyt samarialaiset tulivat hänen luoksensa, pyysivät he häntä
viipymään heidän luonaan; ja hän viipyi siellä kaksi päivää.
Ja vielä paljoa useammat uskoivat hänen sanansa tähden,
ja he sanoivat naiselle: "Emme enää usko sinun puheesi tähden,
sillä me itse olemme kuulleet ja tiedämme,
että tämä totisesti on maailman Vapahtaja".
Mutta niiden kahden päivän kuluttua hän lähti sieltä Galileaan.
Sillä Jeesus itse todisti, ettei profeetalla ole arvoa
omassa isiensä maassa.
Kun hän siis tuli Galileaan, ottivat galilealaiset hänet vastaan, koska
olivat nähneet kaikki, mitä hän oli tehnyt Jerusalemissa juhlan aikana;
sillä hekin olivat tulleet juhlille.
Niin hän tuli taas Galilean Kaanaan, jossa hän oli tehnyt veden viiniksi.
Ja Kapernaumissa oli eräs kuninkaan virkamies, jonka poika sairasti.
Kun hän kuuli Jeesuksen tulleen Juudeasta Galileaan,
meni hän hänen luoksensa ja pyysi häntä tulemaan ja parantamaan
hänen poikansa; sillä tämä oli kuolemaisillaan.
Niin Jeesus sanoi hänelle: "Ellette näe merkkejä ja ihmeitä, te ette usko".
Kuninkaan virkamies sanoi hänelle: "Herra, tule,
ennenkuin minun lapseni kuolee".
Jeesus sanoi hänelle: "Mene, sinun poikasi elää". Ja mies uskoi sanan,
jonka Jeesus sanoi hänelle, ja meni.
Ja jo hänen ollessaan paluumatkalla hänen palvelijansa kohtasivat hänet ja
sanoivat, että hänen poikansa eli.
Niin hän tiedusteli heiltä, millä hetkellä hän oli alkanut toipua.
Ja he sanoivat hänelle: "Eilen seitsemännellä hetkellä
kuume lähti hänestä". Niin isä ymmärsi, että se oli
tapahtunut sillä hetkellä, jolloin Jeesus oli sanonut hänelle:
"Sinun poikasi elää". Ja hän uskoi, hän ja koko hänen huonekuntansa.
Tämä oli taas tunnusteko, toinen, jonka Jeesus teki,
tultuaan Juudeasta Galileaan.
Tekstitys: TV7