BIBELN ÄR MIRAKULÖS!
I mina tidigare program har jag talat om sekvenser som vissa -
bokstäver bildar. De blir under textens ytkonstruktion, -
men i dem finns fantastiska uppenbarelser gömda.
Ni kommer kanske ihåg AIDS-konstruktionen.
I 1 Mos 6 säger Gud att Han tänker utrota människorna -
eftersom deras ondska var stor på jorden.
Om vi i detta avsnitt plockar ut en bokstav -
med 220 bokstävers mellanrum, -
så upptäcker vi -
att de på hebreiska bildar en mening.
"Badam mavet virus AIDS."
"Döden är i blodet, AIDS-virus."
Det här är skrivet för 3 500 år sedan!
För 3 500 år sedan!
Hur är det möjligt?
Det är tydligt att denna bok kommer från Gud.
På den tiden kände man inte till orden "virus" eller "AIDS".
Om vi beräknar sannolikheten av att det skulle vara slumpmässigt, -
så bevisar beräkningar att det inte kan vara en slump.
Om det inte är en slump, så kommer det från Gud.
Denna inre konstruktion bevisar än en gång -
att Bibeln är mirakulös.
Varför 220 bokstäver? För att det är 22 gånger 10.
10 är lagens tal och därifrån kommer det att Gud måste utrota människorna.
22 är antalet bokstäver i hebreiska alfabetet.
Det syftar på Guds Ord som måste följas.
Om vi plockar bokstäver med 220 bokstävers mellanrum får vi detta.
Det finns hundratals, tusentals motsvarande konstruktioner i Ordet.
Vi har tidigare talat om Lea och Rakel.
Jag ska visa er en annan sådan här konstruktion.
I verserna 1 Mos 28:1-6 sänder Isak sin son Jakob -
till Laban för att hitta sig en hustru.
Vi plockar här ut bokstäver med 49 bokstävers mellanrum.
Varför 49?
För att 49 är 7 gånger 7, och 7 är fullkomlighetens tal.
På det sättet hittar vi i texten namnen Lea och Rakel, Jakobs hustrurs namn.
Jakob är bara på väg för att söka sig en hustru, -
men namnen på hans hustrur är redan gömda i texten.
Dylika bokstavskombinationer finns det många av i Bibeln.
Jag har tidigare presenterat flera av dem.
Till exempel Jesu namn förekommer hundratals gånger -
i den här formen i Gamla Testamentet.
Ni kanske kommer ihåg Ordspråks- boken kap 30 där man frågar -
efter Guds Sons namn.
Svaret är skrivet med 22 bokstävers mellanrum: Jesus.
Ordspråksboken är skriven tusen år före Jesu födelse -
men ändå hittar man Jesu namn med 22 teckens mellanrum i stycket.
22 är ett viktigt tal. Det är antalet hebreiska bokstäver, -
och antalet böcker i Bibeln på Jesu tid.
Så här hittar vi namnet Jeshua.
Som sagt, det finns hundratals dylika konstruktioner i Bibeln.
Det visar tydligt hur mirakulös Bibeln är.
Vi har med tiden tappat något av tanken -
om att Bibeln är mirakulös och dess uppbyggnad fullkomlig.
Ett annat exempel är basunerna.
Oftast talar Bibeln bara om horn eller basuner.
Det finns två skilda ord i hebreiskan, men skillnaden syns inte -
i översättningen. Den ena är "shofar", den andra "hatsotsra".
De är helt olika instrument och borde ha skilda översättningar.
Vi ska se på varför det är viktigt.
Det ena instrumentet är alltså shofaren.
Det andra heter hatsotsra.
Shofaren är gjord av ett vädurshorn, -
ibland av gethorn.
Hatsotsra är en silvertrumpet -
som är gjord av människor. För att få ett horn måste man döda ett djur.
Annars kan man inte ta loss hornet och borra hål i det.
Det här instrumentet kan kallas "horn", silverinstrumentet är en "basun".
I Bibeln är de ändå översatta med samma ord.
Varför är skillnaden viktig?
För att få loss hornet krävs att ett djur offras, -
för silvertrumpeten behövs bara mänskligt arbete.
Bibeln talar om shofaren -
alltid när Gud ingriper i händelseförloppet.
Till exempel när Jerikos murar föll talas det om shofaren, -
inte om hatsotsra.
Då blåste man i shofaren, för det behövdes ett offer.
Silvertrumpet användes när folket kallades samman -
och det gällde vanliga saker.
När Gud visade sig på Sinai blåste man i shofaren.
Det behövdes igen ett offer.
Alltid när Gud visar sig, måste något offras.
Han kan inte visa sig bara så där. Idag är Jesus vårt offer -
och därför kan vi närma oss Gud direkt.
Jesus är offret som gör att vi kan be, tala till Gud och bli frälsta.
Allt detta genom Kristi fullkomliga offer.
Men i Gamla Testamentet, före Jesu offer, -
måste ett offer alltid på något sätt kopplas -
till varje gång Gud uppenbarade sig och till allt Han gjorde.
Utan offer kunde man inte närma sig Honom. Därför är det viktigt -
att översätta rätt. Shofar borde översättas annorlunda än hatsotsra, -
kanske med "horn". Hatsotsra kunde vara "basun", det är den lik.
Bibeln är detaljerad, -
men vi har tappat lusten att vara noggranna med Bibeln.
I Bibeln är varje prick på plats, som Jesus sa.
Bibeln är perfekt in i minsta detalj.
Jag tröttnar aldrig på att tala om det. Vi har alltså horn och basun.
En viktig sak som jag talat om i tidigare program -
är att det kinesiska språket har bevarat -
minnesbilder från den stora floden.
Ni kommer kanske ihåg ordet som betyder "stort havsfartyg".
Det består av tre delar.
En av dem betyder "båt", den andra "åtta", den tredje "personer".
En båt med åtta personer.
Fortfarande betyder detta tecken på kinesiska ett havsfartyg, -
ett väldigt stort fartyg. En båt med åtta människor.
Vad var det för en väldig båt som hade åtta människor? Noas ark.
Det här betyder att det kinesiska språket bär ett minne från 1 Mos.
Också andra kinesiska tecken hänvisar till Bibeln.
Till exempel tecknet som betyder "ande".
Dess delar är "himmel", "täcka", "vatten" och "tre personer".
En av treenighetens personer som täckte vattnen under skapelsen.
Ordet "skapa" består av delarna -
"damm", "mun" som beskriver Guds skapande Ord, och "gå".
"Av damm en människa som går."
I det kinesiska språket finns flera element som är kopplade till 1 Mos.
Kinesiskan är ett av de äldsta språken.
Dess historia sträcker sig 8 000 år tillbaka i tiden -
och det bär med sig minnen från Första Moseboken.
Också detta är ett av Bibelns under.
Vi återkommer senare till Första Moseboken -
men vi flyttar oss nu till Andra Moseboken, Bibelns andra bok.
Också den är skriven av Mose.
Den är också känd under namnet Exodus från Septuagintan, -
men det ursprungliga namnet är Shemot, "namn".
Boken börjar: "Detta är namnen på Israels söner, -
de som kom till Egypten..."
Också 2 Mos är skriven på 1400-talet f.Kr.
Nyckelordet är frälsning, -
medan det i 1 Mos var begynnelsen.
Nyckelversen är denna: -
"Blodet skall för er vara ett tecken på de hus där ni är, -
ty när jag ser blodet skall jag gå förbi er.
Ingen straffdom skall drabba er med fördärv, när jag slår Egyptens land."
2 Mos 12:13
Blodet var alltså ett tecken som förhindrade att israelerna förstördes.
Det här är ett centralt begrepp för 2 Mos -
och leder tankarna direkt till Jesus.
Kristi blod förhindrar att vi förstörs för våra synders skull.
Om vi tror att Hans blod utgjutits för oss -
blir vi räddade och får evigt liv.
Det grundar sig inte på våra egna gärningar.
2 Mos är alltså en förebild av en av de mest väsentliga sakerna -
i frälsningshistorien och hela Bibeln: Blodsoffret -
tack vare vilket vi kan närma oss den helige och rena Guden.
En syndig människa kan inte närma sig Gud utan ett offer -
som sonar hennes synder.
Till detta begrepp som är det viktigaste i 2 Mos -
återkommer vi överallt i Nya Testamentet.
En av verserna som hjälper oss förstå det är 2 Kor 5:21.
"Han som inte visste av synd, honom gjorde Gud till synd -
i vårt ställe, för att vi i honom skulle bli rättfärdiga inför Gud."
Det finns rum för förbättringar i översättningen.
Hebreiskans ord för synd hänvisar också till syndoffret.
Den här versen betyder alltså att Han som inte visste av synd -
gjorde Gud till syndoffer -
så att vi i Honom skulle bli Guds rättfärdighet.
Jesus är vårt syndoffer -
och genom Honom kan vi närma oss Gud.
2 Mos är alltså viktig med tanke på oss och frälsningshistorien.
Mose var den sjunde från Abraham, -
som i sin tur var den 21:a från Adam. 21 gånger sju.
Bibelns fullkomliga struktur syns alltså till och med i släktregistren.
Berättelsen om Israels befrielse för tankarna till de troendes frigöring.
I 2 Mos befriades israelerna från slaveriet i Egypten -
genom lammens blod som ströks på dörrposterna.
På samma sätt blir vi troende friköpta -
från slaveriet under satan och världen.
Israel befriades från slaveriet i Egypten, vi från synden och satan.
I 2 Mos kom frälsningen genom Mose, -
i Nya Testamentet kommer frälsningen genom Kristus.
Offrandet av ett lamm i israelernas hem är en förebild av -
hur Kristus, Guds Lamm, offras för hela mänskligheten.
När Röda havet delas motsvarar det att Gud för oss öppnar -
en flyktväg från djävulens klor.
Moln- och eldstoden är en bild av Gud som hjälper de troende.
Alla händelser där israelerna kommer undan, -
har en motsvarighet i oss och frälsningshistorien.
Moln- och eldstoden som hjälper de troende i vildmarken, -
är en bild av de troende som lämnat ogudaktigheten, -
men ännu inte förstått att de fått allt -
i den stund när Jesus rättfärdiggjorde dem.
Israelerna längtade tillbaka till Egypten och på samma sätt kommer -
många till tro, men börjar sedan längta tillbaka till sitt gamla liv.
Eller så är de halvvägs troende. Delvis i världen, delvis hos Gud.
När vi kommer till tro ska vi ge Gud allt, utan förbehåll.
Vi ger Honom hela vårt liv, utan undantag eller villkor.
Då lever vi ett gott liv och uppnår den största friden -
därför att Gud älskar oss. Det ska vi vara säkra på.
Det är klart att vi möter prövningar, men Han har en plan för vårt liv.
Vi får ha frid mitt under prövningar.
Till slut löser sig problemen och vi ser vad det var för mening.
Det är viktigast att veta att det eviga livet väntar oss, och det börjar nu.
Allt i den här världen tar inte slut.
Många tänker: "Låt oss äta och dricka, i morgon ska vi dö."
Allt tar inte slut. Allt kommer ut i ljuset.
Jag kan i lugn och ro förlåta, för allt kommer en dag ut i ljuset.
Gud har vägar att kompensera allt om Han anser det rätt.
Han vet vem som behöver straffas och vem belönas.
Allt är i Guds händer. Att komma till tro måste vara totalt.
Vi får inte komma till tro bara delvis för att en dag komma till himlen -
eller för att kunna besöka gudstjänster.
Vi måste ge hela vårt liv med alla detaljer, i Guds händer.
Det är verklig omvändelse.
I 2 Mos ser vi att folket först var förnöjt -
över att ha sluppit slaveriet, men så började de sakna maten i Egypten.
De längtade efter livet som slav, liksom många troende idag.
Låt oss inte längta efter det som varit, -
utan ge våra liv fullständigt och villkorslöst åt Herren.
Vattnet som sprang ur klippan representerar Kristus, källan till -
det levande vattnet. Kanaan var ett land dit de troende skulle komma.
Så ser också vi mot himlen, vi är ju medborgare i himlen.
Vi är på pilgrimsfärd mot himlen.
Vi har ett himmelskt pass. Vi är bara här på resa.
Vi väntar på att något som ännu är på väg, ska bli uppfyllt.
Under tiden predikar vi evangelium och lever som Kristi vittnen.
Israelerna väntade på att komma till det förlovade landet, vi väntar på -
att komma till himlen. I förra avsnittet talade vi om nåd.
I 2 Mos började lagens tid, -
men nådens tid började redan i 1 Mos.
Först var nåden, så kom lagen och till slut återvände nåden i Jesus.
Nåden som begrepp finns redan i 1 och 2 Moseböckerna.
Gud slöt nådens förbund med Abraham redan 500 år innan -
förbundet med lagen och Mose.
Nådens och lagens förbund är mycket olika varandra.
Nådens förbund förpliktigar bara Gud, lagens förbund förpliktigar även oss.
I lagens förbund borde människan kunna göra sådant som är omöjligt.
Nåden i sin tur är Guds gratis gåva. Vi behöver inte göra någonting.
Det räcker att vi låter Gud verka genom oss.
Idag verkar Han i oss genom den Helige Ande.
När vi kommer till tro, kommer Anden i oss och börjar producera frukt.
Gal 5:22 "Andens frukt däremot är kärlek, glädje, frid, tålamod, -
vänlighet, godhet, trohet, mildhet, självbehärskning."
Den Helige Andes frukt i oss är enbart Guds verk.
Nådens förbund ger välsignelse och liv, -
medan lagens förbund ger förbannelse och död.
Nådens förbund är evigt, lagens förbund tillfälligt.
Gal 3:19.
Nådens förbund är ett evigt förbund.
Genom Guds nåd räcker det med tro för att få evigt liv.
Lagens förbund var i kraft bara tills Jesus kom till världen.
Det var för en bestämd tid, medan nådens förbund är evigt.
Guds nåd är underbar och fantastisk!
Ni kommer säkert ihåg... Jag tar bort den här.
Ni kommer säkert ihåg denna fina vers: "Och Gud har makt -
att ge er all nåd -
i överflöd, -
så att ni alltid och i allt -
har nog av allt -
och kan ge i överflöd -
till varje gott verk." 2 Kor 9:8
Gud ger oss ett överflöd av all nåd, -
så att vi förmår att i överflöd göra allt gott.
Gud ger oss all nåd, så att vi varje stund -
ska ha allt som vi behöver för att göra alla goda gärningar.
Det är en underbar vers.
Låt oss alltså lära oss använda Guds nåd.
Vi använder den nåd Gud ger, inte våra egna krafter.
Gud vill att vi använder Hans nåd -
för att göra de goda gärningar Han förberett, -
inte vårt eget förstånd, egen kraft eller egna pengar.
Vi ber att Han varje stund ger oss sin nåd.
Det här är hemligheten bakom en troendes produktiva och kreativa liv.
Enligt den respons vi fått -
har många tittare blivit uppmuntrade genom programmen på TV7.
Om du vill bidra till produktionen av "Bibeln är mirakulös" -
kan du göra det genom att i Finland ringa 0600 10077, det kostar 10 euro.
Du kan också göra en inbetalning till -
FI40 1112 3000 3427 89 Mottagare: Ristin Tuki. Ref: 8471
I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
SMS:a "HimlenTV7 100" till 72672 så skänker du 100 kr.
Vi ber om Guds välsignelse för dig. Tack än en gång.
Översättning: Eva Fredriksson-Lidsle Himlen TV7