Hei! Olet tervetullut löytöretkelle herätyksiin!
Tällä kertaa tutkimme herätyksiä Burmassa, -
valtiossa, joka nykyään tunnetaan nimellä Myanmar.
Katselemme Jumalan pelastus- suunnitelman ihmeellisiä näkymiä.
Jumala on valmistanut pelastuksen kaikille kansoille -
ja Hän kutsuu meitä kaikkia - myös sinua - elämään todeksi -
tätä ihmeellistä suunnitelmaa.
Ympäri maailmaa on luonnon- kansoja, joilla on usko -
yhteen tosi Jumalaan ja Hänen luomistyöhönsä.
Luonnonkansoilla tarkoitan lähinnä niitä, -
joille uskonnollinen perinne on tullut suullisena, ei kirjallisena.
Tieto yhdestä tosi Jumalasta on voinut kulkeutua -
jopa tuhansien vuosien takaa myös suullisen perinnön välityksellä.
Jos lähetystyöntekijät hyödyntävät tätä lähtökohtaa, -
sydämet avautuvat evankeliumille Jeesuksesta entistä herkemmin.
Näin on tapahtunut Burmassa useiden kansojen kohdalla.
Tarkastellaan ensin kareneita.
He ovat Burman ja Thaimaan rajaseudulla elävä heimo, -
joita arvioidaan olevan nykyisin noin 9 miljoonaa.
He ovat Burman monista heimokansoista edistyneimpiä, -
mutta Burman valtaväestön kaltoin kohtelemia.
Burman buddhalaiset suhtautuvat heihin nuivasti, -
sillä karenit ovat pitäytyneet sitkeästi omassa uskonnossaan, -
eikä heitä ole onnistuttu käännyttämään buddhalaisuuteen.
Mielenkiintoista on, että kareneita on tullut Suomeen -
maahanmuuttajina viime vuosina noin 1 000 -
ja valtaosa heistä on kristittyjä.
Historian kirjoista löytyy kareneista kiinnostava maininta -
vuodelta 1795.
Silloin Burmassa lähellä Rangoonia -
sattui eräs englantilaisdiplomaatti kohtaamaan matkallaan kareneita.
Karenit näkivät ensimmäisen kerran valkoihoisen eurooppalaisen, -
joten kyläläiset olivat aivan innoissaan.
Eräs kareneista sanoi englantilais- miehen oppaalle jotain, -
jolloin englantilainen sai selityksen karenien uteliaaseen käytökseen.
"Heimon miehet arvelevat, että voisit olla 'valkoinen veli', -
jota he kansana ovat odottaneet saapuvaksi ikiajoista saakka.
"Sepä merkillistä", diplomaatti ihmetteli.
"Kysykää heiltä, mitä tämän 'valkoisen veljen' on määrä tehdä, -
kun hän on saapunut." "Hänen pitäisi tuoda kirja", opas kertoi, -
"täsmälleen samanlainen kuin se kirja, -
jonka heidän esi-isänsä ovat kauan sitten hukanneet."
Karenit kyselevät henkeään pidätellen: "Eikö hän ole tuonut sitä?"
Englantilainen diplomaatti ei ymmärtänyt tilannetta ollenkaan.
Hän ihmetteli karenien kiinnostusta kirjaa kohtaan ja kysyi, -
kuka on kirjoittanut sen kirjan ja sai vastauksen: -
Kirjoittaja on Y'wa - Korkein Jumala.
Samalla, kun 'valkoinen veli' antaa heille kirjan, -
hän vapauttaa heidät kaikista sortajista.
Tilanne tiivistyi. Diplomaatti kuului näet ryhmään, -
joka oli lähetetty välittäjäksi kiistaan Englannin ja Burman kesken.
Burma pelkäsi, että Englanti kiistan verukkeella -
voisi liittää Burman imperiumiinsa. Nyt karenien kertoma osui -
arkaan paikkaan Englannin ja Burman suhteissa.
Englantilainen diplomaatti ja opas tulivat levottomiksi.
Jos tieto karenien kertomasta leviäisi, -
Burman vallanpitäjät hyökkäisivät vilpittömien kyläläisten kimppuun.
"Kertokaa heille, että he ovat erehtyneet", diplomaatti käski.
"En tunne ko. Taivasjumalaa eikä minulla ole aavistustakaan, -
kuka heidän 'valkoinen veljensä' voisi olla."
Opas ja diplomaatti poistuivat kylästä.
Sadat pettyneet karenit katselivat englantilaisen poistumista.
Heillä ei ollut mielessä poliittisia taka-ajatuksia.
He vain vilpittömästi kertoivat perimätiedon, -
joka oli seurannut heidän kansaansa muinaisista ajoista asti.
"Olisivatko esi-isämme erehtyneet?" kysyi heimolaisista nuori karen.
"Älä ole huolissasi!" vastasi yksi johtajista hymyillen.
"Kyllä hän jonakin päivänä vielä tulee. -
Muut ennustukset saattavat pettää, mutta ei tämä!"
Diplomaatin kertomus kirjattiin raporttiin, -
joka julkaistiin vuosikymmeniä myö- hemmin Skotlannin Edinburghissa.
Kertomukseen ei osattu Englannissa kiinnittää mitään huomiota.
Heitä kiinnosti enemmän siirtomaavallan laajentaminen.
Vuoden 1824 alussa Englanti aloittikin Burmaa vastaan sodan -
ottaen maan hallintaansa noin 100 vuodeksi.
Vielä yksi mielenkiintoinen seikka kareneista tuolta ajalta.
Useissa karenien kylissä oli opettajia, -
jotka eivät palvoneet pahoja henkiä.
He olivat tosi Jumalan eli Y'wan edustajia.
Karenit pitivät näitä opettajia suuressa arvossa.
Opettajat vakuuttivat, että kansan olisi jonakin päivänä -
palattava noudattamaan tosi Jumalan tahtoa.
He opettivat hymnejä, jotka kulkivat sukupolvelta toiselle -
suullisena perimätietona.
Todellisen Jumalan kunnioitus pysyi elävänä Karen-kansan sydämissä -
laulujen avulla niin, että kansa ei horjahtanut -
buddhalaisuuteen ja sen kuvainpalvontaan.
Laulut sisälsivät hätkähdyttäviä yhtymäkohtia -
Raamatun alun kertomuksiin.
Eräs lauluista kuuluu suomennettuna näin: -
Aluksi tosi Jumala antoi maailmalle muodon.
Hän osoitti ruoan ja juoman. Hän osoitti koetinhedelmän.
Hän antoi tarkat käskyt. Mu-kaw-lee petti kaksi ihmistä.
Hän sai heidät syömään koetinhedelmää.
He eivät totelleet, eivät uskoneet tosi Jumalaa.
Kun he söivät koetinhedelmää, he tulivat alttiiksi -
sairaudelle, vanhenemiselle ja kuolemalle.
Karenit ovat teologeille hätkähdyttävä todiste kansasta, -
jolla on vahva ymmärrys yhdestä tosi Jumalasta.
Karenien hengellisten perusasioiden tietoisuus vetää vertoja -
monelle kristitylle länsimaalle.
Burman karenit asuvat yli 6 000 km:n päässä Jerusalemista.
Karenien perinteessä on usko yhteen tosi Jumalaan.
Silti juutalaisuuden keskeisille henkilöille (Aabraham, Mooses) -
karenien perinteissä ei löydy vastinetta.
Juutalaisuuden vaikutukset olisivat varmasti korostaneet -
esim. Mooseksen lain merkitystä, joten perimätiedon täytyy olla -
ajalta ennen Moosesta.
Perimätieto ei voi olla myöskään peräisin -
varhaisesta kristillisestä vaikutuksesta.
Silloin olisi noussut esiin Jeesuksen sovitustyö ja ylösnousemus.
Näistä ei ole mainintaa karenien perimätiedossa.
Kuinka kareneilla säilyi vahva oma usko -
buddhalaisuuden ja henkien palvonnan täyttämässä maassa?
Johtopäätös on, että karenien usko yhteen Jumalaan pohjautui -
jo yksijumalaiseen patriarkka- aikaan eli Aabrahamin aikaan.
Hämmästyttävää on myös perimätieto siitä, -
että karenit odottivat täyttymyksen saapuvan -
valkoihoisten vierasmaalaisten välittämänä.
Karen-kansa oli siis valmiina toivottamaan tervetulleeksi -
ensimmäisen, mitään aavistamattoman lähetyssaarnaajan, -
joka tulisi Raamattu kainalossa ja -
mukanaan Jumalan vapahtava sanoma.
Kenen osaksi tuo tehtävä tulisikin, hän saisi nauttia -
yhdestä historian suurimmista etuoikeuksista.
Katsomme vielä Burman ja naapurimaiden suuntaan -
selvittääksemme, ketkä muut odottivat jännittyneinä -
sanomaa Kaikkivaltiaalta. Burman pohjoisperukassa oli myös -
0,5-miljoonainen punaista turbaania käyttävä hurja, itsenäinen kansa -
eli katsinit, jotka tunnustivat Luojan.
He kutsuvat Luojaa nimellä Karai Kasang.
Katsinit uskoivat karenien tavoin, että Karai Kasang oli -
kerran antanut heidän esi-isilleen kirjan, jonka nämä olivat hukanneet.
Katsinien uskomuksissa ei ollut täsmällistä tietoa siitä, -
miten kadonnut kirja tulisi heille takaisin.
He kuitenkin uskoivat, että se jonain päivänä palautuisi heille.
Katsinien alueesta kaakkoon elää noin 250 000 asukkaan kansa, lahut.
Lahuilla oli jo monta vuosisataa ollut perimätieto, -
jonka mukaan Gwi'sha eli kaiken Luoja oli antanut esi-isille -
riisikakkuihin kirjoitetun lain. Kerran nälänhädän aikaan -
esi-isät söivät riisikakut pysyäkseen hengissä.
Heistä teko oli oikea, koska Gwi'shan laki oli -
siitä lähtien heidän sisimmässään.
Yhä edelleen lahut uskovat Jumalansa Hengen asuvan heissä, -
koska esi-isät olivat syöneet nuo riisikakut.
Silti he eivät osaisi seurata Luojansa tahtoa, -
ennen kuin saisivat saman lain kirjoitettuna.
Lahujen profeetat kertoivat: "Kun koittaa aika, -
todellinen Jumala lähettää valkoisen veljen -
mukanaan valkoinen kirja. Kirja sisältää todellisen Jumalan lait, -
Sanan, jonka esi-isämme hukkasivat kauan, kauan sitten."
Eikä tässäkään vielä kaikki. Vastaavia yhteen Jumalaan -
ja kadonneeseen Pyhään kirjaan uskovia heimoja oli -
tuolla alueella paljon enemmän. Don Richardson mainitsee kirjassaan -
Wa-heimon, sanit ja palaungit, Kiinan lisut, Intian nagat ja mizot.
Kymmenen kansaa oli valmiina tajuamaan -
Jeesuksen Kristuksen ilosanoman merkityksen, -
jos vain saisivat kuulla siitä.
10 kansaa, yhteensä yli 3 miljoonaa miestä ja naista -
sijoittuneina noin 2 krt Suomen kokoiselle alueelle Kaakkois-Aasiaan.
He odottivat ja odottivat vuosisadan toisensa jälkeen, -
kunnes vihdoin heidän elämäänsä koitti uusi päivä.
Vuonna 1817 Burmaan saapui amerik- kalainen baptistilähetyssaarnaaja -
nimeltään Adoniram Judson.
Hänellä varmasti oli Raamattu muka- naan, muttei aavistustakaan siitä, -
mikä merkitys kirjalla oli yli 3 miljoonalle ihmiselle -
noin 1 300 km:n säteellä Rangoonista.
Judson opetteli burmalaisten kieltä äärimmäisen huolellisesti.
Aikaa myöten hän uskaltautui toreille saarnaamaan evankeliumia.
Surukseen hän saavutti kovin niukasti vastakaikua.
Ensimmäinen uskoontulo tapahtui vasta 7 vuoden kuluttua.
Judsonilla ei ollut tietoa siitä, että hänen kotinsa ohi kulki -
joka päivä kareneita. Nämä lauloivat usein todelliselle Jumalalle.
Jos Judson olisi taitanut myös karenien kieltä, -
hän olisi varmasti hämmästynyt laulujen sisällöstä.
Karenien parissa hänen sanomansa olisi varmasti saanut -
innokkaan vastaanoton.
Burma suhtautui yhä kielteisemmin kristinuskoon.
Judson pidätettiin, häntä kidutettiin. Hän oli kauan vankilassa.
Ihme kyllä vaimoa ei vangittu. Vähitellen hän sai kuitenkin -
käännettyä Raamattua burmaksi.
Hänen käännöksestään tuli sittemmin pohja -
monille Burman lähetyssaarnaajille.
Jos hän olisi tullut kosketuksiin karenien kaltaisten, -
vastaanottavien heimojen kanssa, hän tuskin olisi ehtinyt -
tehdä käännöstyötään valmiiksi.
Sitten Judsonin elämään tuli uusi aika: yhteys kareneihin avautui.
Judsonin kotiin tuli karski Karen-mies.
Hän etsi itselleen työtä suoriutuakseen jostakin velasta.
Judson järjesti hänelle työtä. Mies oli Ko Thah-byu.
Hän oli hurjaluonteinen ja arveli tappaneensa noin 30 miestä -
aikaisemman ryöstöuransa aikana.
Pikkuhiljaa Judson ja muu talonväki tutustuttivat Kon -
Jeesuksesta kertovaan ilosanomaan. Aluksi tuntui, -
että Ko ei pystynyt käsittämään sanomaa. Sitten tapahtui muutos.
Ko kyseli evankeliumin alkuperästä ja valkoisista sanomantuojista.
Palaset asettuivat äkkiä Kon mielessä paikalleen.
Hänen sielunsa vastaanotti Jeesuksen Kristuksen rakkauden -
kuin sateen sisäänsä imevä kuiva maa.
Samoihin aikoihin Rangooniin tuli Judsonin avuksi -
juuri palvelukseen tulleet lähetyssaarnaajat, -
George ja Sarah Boardman.
George Boardman aloitti uusille lukutaidottomille uskoville koulun.
Ko ilmoittautui kiireesti oppilaaksi, -
sillä hän oli päättänyt oppia lukemaan burmankielistä Raamattua -
sitä mukaa kuin Judson sitä ehti kääntää.
Judsonin ja Boardmanin kummastukseksi Ko syventyi heti -
Raamattuun ja sen sanomaan.
Kolle oli valjennut, että hän oli ensimmäisenä kansastaan -
saanut tietää kadonneen kirjan saapumisesta Burmaan.
Ko käsitti velvollisuudekseen julistaa ilosanomaa, -
jonka lähes jokainen karen oli odottanut kuulevansa.
Kun Boardmanit ilmoittivat uuden lähetystyön alkamisesta -
Tavoyn kaupungissa Etelä-Burmassa, Ko pyysi päästä mukaan - ja pääsi.
Ko lähti matkaan eteläisen Burman vuoristoon.
Aina saavuttuaan karenien kylään hän alkoi saarnata evankeliumia.
Melkein aina hänen saarnatessaan karenit ihmettelivät suuresti.
Pian Boardmanien luo tuli satoja kareneja haluten nähdä -
valkoisen veljen. Olihan tämä vihdoin tuomassa -
kadonnutta kirjaa takaisin!
Boardmanit tuskin uskoivat silmiään ja korviaan.
Pian he saivat joka puolelta pyyntöjä, joissa heitä haluttiin -
karanien kylään puhumaan lisää Kon kertomasta tosi Jumalan kirjasta.
Sillä aikaa Ko muokkasi uutta maaperää.
Hän kahlasi yli jokien, ylitti vuori- jonoja, uhmasi monsuunimyrskyjä, -
etsi Karen-kylän toisensa jälkeen ja julisti niissä ilosanomaa.
Kon uutteran aherruksen ansiosta kareneita tuli joukoittain näkemään -
valkoisen opettajan ja kuulemaan hänen ihmeellisiä totuuksiaan.
Boardman havaitsi, että kareneilla oli elävästi tunteva -
ja herkästi oppiva sydän.
Boardmanin päiväkirjoista löytyy tavan takaa tällaisia merkintöjä: -
"Koko joukko kareneita on nyt liittynyt meihin, -
ja Ko lukee ja selittää heille yötä päivää elämän Sanaa.
Näyttää siltä, että tälle kansalle on koittanut suosiollinen aika."
Samaan aikaan Judsonin uusi työkaveri Jonathan Wade sai kokea -
hämmästyttäviä asioita karenien reagoidessa riemuiten -
ja vastaanottaessaan hänen sanomansa -
runsaan 300 km:n päässä Tavoysta pohjoiseen.
Kun karenit olivat omaksuneet uskon ja saaneet kasteen, -
he jo melkein alkoivat lähetys- saarnaajina viedä sanomaa edelleen.
Burman buddhalaiset olivat tyrmistyneitä.
"Mikä on kristinuskon salaisuus?" he kyselivät.
"Olemme satoja vuosia koettaneet käännyttää kareneita buddhalaisiksi -
mutta tuloksetta. Nyt muutamat lähetyssaarnaajat kykenevät -
muutamassa vuosikymmenessä siihen, -
mihin me emme ole yltäneet satojen vuosien yrittämisellä.
Ko lähti Tavoysta, missä hän oli herättänyt käytännössä -
kaikki karenit vastaanottamaan evankeliumin.
Se sinkoutui kekäleenä herkästi syttyvien Karen-yhteisöjen luo -
Burman keskiosiin. Ko ei ehtinyt juurikaan levätä.
Hän kulutti voimansa loppuun muutamassa vuodessa ja kuoli, -
mutta hänen kansansa keskuudessa sytyttämänsä tuli loimuaa yhä -
Burmassa 150 vuotta myöhemmin.
Häntä on nimitetty karenien apostoliksi.
Vuoteen 1858 mennessä kymmenet tuhannet Karen-kristityt olivat -
huomanneet velvollisuudekseen julistaa ilosanomaa -
kadonneen kirjan palautumisesta myös muille Burman vähemmistöille.
Karen-lähettejä meni myös Burman pohjoisosiin -
siellä elävän 0,5-miljoonaisen Katsin-kansan luo.
Karen-lähetystyöntekijöitä hämmästytti tavattomasti havainto, -
että katsineillakin oli nimi Kaikkivaltiaalle, Karai Kasang.
Hekin uskoivat esi-isiensä kerran omistaneen Pyhät kirjoitukset.
Karenien tavoin katsinitkin olivat torjuneet -
buddhalaiset epäjumalat kansansa keskuudessa.
He uskoivat, että Karai Kasang ei katselisi sitä suopeasti.
Katsinitkin omaksuivat kristinuskon, -
joka vahvisti heidän oman uskomuksensa Karai Kasangista.
Seuraavien 90 vuoden aikana noin 250 000 katsinia liittyi -
Jeesuksen Kristuksen seurakuntaan.
Samoin herätystulet syttyivät lahujen ja Wa-kansan keskuudessa.
Yhtenä päivänä lähetyssaarnaaja William Young oli kaupungin torilla -
lukemassa ääneen Mooseksen 10 käskyä.
Sitten hän alkoi Raamattua korkealla kannatellen -
auringon säihkyessä valkoisilla sivuilla -
saarnata tosi Jumalan laista. Saarnatessaan Young huomasi -
erikoisesti pukeutuneiden miesten pyrkivän hänen luokseen tungoksessa.
Young kuuli heidän olevan lahuja, -
jotka juuri tuolloin olivat päättäneet tulla torille.
Lahut anoivat hartaasti, että Young tulisi mukaan vuorille.
"Kansamme on odottanut teidän tuloanne satoja vuosia. -
Joissakin kylissä on tehty kokoon- tumistilatkin tuloanne varten."
Jotkut lahu-miehistä näyttivät ranteittensa köysilenkkejä.
"Olemme ikiaikoja käyttäneet näitä muistuttamaan orjuudesta -
pahojen henkien keskellä. Te yksin, Gwi'nshan sanantuojana -
voitte katkaista nämä siteet, mutta vasta, kun olette antanut -
Kaikkivaltiaan hukatun kirjan sanoman suoraan sydämiimme."
Mykistyneinä William ja Karen-lähe- tystyöntekijät lähtivät matkaan.
Kymmeniä tuhansia lahuja kääntyi kristinuskoon.
Silloin, kun lahut alkoivat ottaa evankeliumin sanomaa vastaan, -
Pu Chan, Jumalan lähettiläs, pääkallon metsästystä harrastavan -
Wa-heimon parissa, satuloi ponin ja kehotti seuraamaan sitä -
yrittäessään löytää valkoisen veljen, jolla oli mukanaan -
oikean Jumalan kirja.
Poni johdatti ihmetteleviä oppilaita noin 300 km -
ylös vuoristopolkuja ja alas Kengtungin kaupunkiin.
Sitten se kääntyi lähetysaseman aitauksen portista sisään -
ja suuntasi kulkunsa suoraan kohti kaivoa.
Kaivon viereen se pysähtyi.
William Young kiipesi kaivosta, jota hän oli ollut kaivamassa.
Hän kysyi, miten hän voi olla avuksi.
Wa-heimolaiset kysyivät, onko hänellä mukanaan kirja Jumalasta.
Young nyökkäsi. Miehet lankesivat hänen jalkoihinsa ja sanoivat: -
"Kaikki odottavat teitä. Noutakaa kirja. Meidän on kiirehdittävä."
Youngit ja Karen-heimoiset työtoverit kastoivat pian -
noin 60 000 lahua ja 10 000 Wa-heimolaista.
Myöhemmin herätys eteni vielä Lisu-heimon keskuuteen, -
joilla myös oli perimätieto kadonneesta kirjasta -
ja valkoihoisesta opettajasta, sen takaisin tuojasta.
Lisuista kastettiin kymmeniä tuhansia kristityiksi.
On aika tehdä pientä yhteenvetoa siitä, -
millaista taistelua maailmanlaajuisesti käydään -
niiden kansojen tavoittamisessa, jotka eivät vielä tunne Jeesusta.
Käytämme sitä terminologiaa, jota opimme viime jaksossa.
Puhumme Richardsonin kirjassaan Iankaikkisuus heidän sydämissään -
lanseeraamista Aabraham-, Melkisedek- ja Sodoma-tekijöistä.
Richardson kertoo: "Näyttää siltä, että paholaisen suunnitelmiin on -
kuulunut jonkin järjestäytyneen uskonnon pakottaminen -
luonnonuskontojen päälle, ennen kuin evankeliumi Jeesuksesta -
saavuttaa alueen. Suunnitelma on vaikuttanut tuhansiin kansoihin, -
jotka ennen tunnustivat luonnonuskontoja -
ja kääntyivät sitten muihin kuin kristinuskoon.
Kesti kauan ennen kuin kristikunta alkoi tosissaan tavoittaa -
muita kansoja lähetystyön kautta. Sodoma-tekijä vähitellen vaiensi -
Melkisedek-tekijän, ja useat miljoonat myöntyivät -
hindulaisuuden, buddhalaisuuden, islamin -
ja muiden järjestyneiden uskontojen paineessa.
Miten on tänä päivänä?
Miten Sodoma-tekijä tekee työtään -
turmellen vahvan lähetysinnostuksen vallassa olleita kirkkoja -
muuntaen ne liberaaliteologian myötä -
surullisiksi muistomerkeiksi kerran niin elävästä uskosta.
On herätyksen ja elävään lähetysinnostukseen syttymisen aika.
Rukoillaan yhdessä. Oi, Herra Jeesus!
Sytytä taas lähetysinnostus palavaksi kaikkialla maailmassa.
Herätä meidät Sanasi äärelle.
Herätä meidät kuulemaan siellä oleva lähetyskäsky.
Herätä meidätkin tukemaan lähetystyötä.
Herra, anna herätys tähän maailmaan.
Jeesuksen nimessä sitä pyydämme. Aamen.
Anna sade, Jumala, -
sydän kaipaa, odottaa.
Anna kaste Golgatan -
virvoittamaan kuiva maa.
Katson ylle vainion, -
tähkäpäät jo kypsät on.
Korjuumiehet puuttuvat.
Lapset Herran uupuvat.
Johda jälleen ristin luo, -
missä virtaa lähde tuo, -
joka janon sammuttaa, -
lapset Herran uudistaa.
Anna sade, Jumala, -
sydän kaipaa, odottaa.
Anna kaste Golgatan -
virvoittamaan kuiva maa.
Tätäkin ohjelmasarjaa tehdään täysin vapaaehtoisen tuen varassa.
Tarvitsemme rukoustukea. Tarvitsemme taloudellista tukea.
Kiitos tuestasi! Jumala sinua runsaasti siunatkoon!
Maan hyvän on se kaltainen, -
ken sanan kuulee ja uskoo sen.
Ja sydämessään säilyttää kantaen hyvää hedelmää.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare