Auta, Herra, sillä hurskaat ovat hävinneet, -
uskolliset ovat kadonneet -
ihmislasten joukosta.
He puhuvat valhetta toinen toisellensa -
puhuvat liukkain huulin, kaksimielisin sydämin.
Hävittäköön Herra kaikki liukkaat huulet, -
kielen, joka kerskuen puhuu, -
ne, jotka sanovat: "Kielemme voimalla me olemme väkevät; -
huulemme ovat meidän tukemme; -
kuka on meille herra?"
"Kurjien sorron tähden, köyhien huokausten tähden -
minä nyt nousen", sanoo Herra, -
"tuon pelastuksen sille, joka sitä huoaten ikävöitsee".
Herran sanat ovat selkeitä sanoja, -
hopeata, joka kirkkaana valuu sulattimesta maahan, -
seitsenkertaisesti puhdistettua.
Sinä, Herra, varjelet heitä, -
suojelet hänet iäti tältä sukukunnalta.
Yltympäri jumalattomat rehentelevät, -
kun kataluus pääsee valtaan -
ihmislasten seassa.
Tekstitys: Anna Lukka