Uskon, että horisontissa on synkkä vihamielisyyden ja vainon hyöky, -
joka kohta vyöryy seurakunnan päälle.
Emme ole tottuneita varautumaan vainoon.
Koska tiedän, miten vaarallista ja vaikeaa vaino voi olla, -
tunnen hätää Yhdysvaltain takia.
Keskityn valmistelemaan sydäntä olemaan uskollinen loppuun asti.
VALMISTAUDU KESTÄMÄÄN
Hei taas, kaikki. Kiitos, että osallistutte viimeiseen jaksoon.
Olen kertonut, että vainon kestäminen voi olla hyvin vaikeaa.
Nyt haluan rohkaista teitä myönteisillä tuloksilla, -
"odottamattomilla siunauksilla", joita voi koitua.
Mutta ensin kertaan riskejä ja toimia, joista olen puhunut.
On siis neljä vaaraa, jotka voivat lamauttaa, -
ellei ole varauduttu vainon paineisiin.
On vaara toimia pelon pohjalta, -
sydämen loukkaantuminen Jumalalle, nautinnontavoittelu pakokeinona -
ja harhautuminen eksytyksen takia.
On myös kuusi keinoa valmistella sydäntä kestämään.
Yksi: puhutaan vainosta, mukautetaan ajattelua, jotta ollaan valmiina.
Kaksi: vahvista jumalanpelkoa ja oikeaa näkökulmaa.
Näin voittaa parhaiten ihmispelon.
Kolme: tavoittele Jumalan sydäntä. Se on tärkeintä, mitä voimme tehdä.
Se tekee kuuliaiseksi, lisää kestävyyttä ja on paras keino voittaa suuttumus.
Neljä: vahvista kestävyyttä.
Näin kestämme paineessa, ja se antaa voimaa -
vastustaa kiusausta paeta nautinnontavoittelun kautta.
Viisi: kehitä yhteisöllisyyttä. Kuusi: vaali Jumalan sanaa.
Nämä kaksi varjelevat meitä, -
perhettämme ja seurakuntaamme eksytykseltä.
Nyt siihen, mitä on odotettavissa, jos toteutamme näitä asioita -
ja pysymme uskollisina paineessa. Puhun kymmenestä siunauksesta.
Ensin tähdennän, miten vaino voi vetää meitä lähemmäs Jeesusta.
Yksi: Rakastan Jeesusta vielä enemmän nyt -
siksi, että kärsin Hänen takiaan.
Parasta varautumista koitoksiini oli Jumalan sydämen tavoittelu, -
lähentyminen Häneen vuosien ajan.
Rakkaudesta suostuin ottamaan riskin Hänen takiaan, -
panostamaan Hänen työhönsä, kärsimään Hänen takiaan.
Rakkaus panee uhrautumaan.
Mutta tajusin myös, että lopulta uhrautumiseni vahvisti rakkautta.
Kärsiessäni Jeesuksen takia rakastin Häntä yhä vahvemmin ja vakaammin.
Ei oikein käy järkeen. Minua on satutettu, vahingoitettu.
Toisaalta nyt olen sijoittanut enemmän tähän suhteeseen.
Olen maksanut kovan hinnan.
Siksi tämä on vielä kallisarvoisempaa.
Kärsiminen Jumalan takia voi vahvistaa rakkauttamme Häneen.
Kaksi: Koin siis olevani hyvin kaukana Jumalasta, -
jopa Hänen hylkäämänsä vankilassa.
Se oli kaksivuotinen kokemus Jumalan vaitiolosta, sielun pimeä yö.
Olinkin ällistynyt tajutessani, että vapauduttuani -
tunsin syvempää läheisyyttä kuin ennen.
Läheisyys on erilaista, koetusten synnyttämää.
Rakkauttani Jumalaan testattiin vakavasti.
Mutta läpäisin testin. Rakkauteni oli todistettu; -
todistettu minulle, toisille ja Jumalalle.
Ja tässä yksi tulos: saan siitä uutta luottamusta jumalasuhteeseeni.
Jumalakin luottaa minuun uudella tavalla, -
koska pysyin uskollisena paineessa.
Kun rakkautemme on koeteltu, -
syntyy luottavainen läheisyys Jumalan kanssa.
Ystävyytemme Jumalan kanssa voi syventyä.
Kolme: Tavoittelin Jumalaa poikkeuksellisen epätoivoisesti -
kovan paineeni takia. Olin jumalakeskeisempi kuin koskaan.
Rukoilin vankilassa kauemmin kuin koskaan.
Tunteja päivittäin puhuin Jumalalle, painostin Häntä, antauduin Hänelle.
Paine panee meidät etsimään Jumalaa eri tavoin kuin yleensä etsimme.
Vaikeat olot pakottavat meidät etsimään Jumalaa epätoivoisesti.
Rakastan tätä psalmin 42 kohtaa: "Niinkuin peura halajaa vesipuroille, -
[...] sieluni halajaa sinua, Jumala.
Minun sieluni janoo Jumalaa, elävää Jumalaa."
Mitä intoilua Jumalasta! Mutta lue psalmin loppu.
Kirjoittaja on kovassa paineessa, vihollisten saartama, -
kauhean lannistunut, kokee Jumalan hylänneen.
Niinpä hän vetoaa Jumalaan.
Paine saa meidät etsimään Jumalaa toisin kuin koskaan ennen.
Ja se on todella hyväksi meille.
Neljä: Olen nyt lähempänä Jeesuksen sydäntä.
"Rukous aaltojen aloittamiseksi" on ollut tärkeä elämässäni.
"Isä, vedä minut niin lähelle sydäntäsi, -
että voit uskoa minulle valtuuden aloittaa aaltoja."
Tähän pyrin vuosien ajan, lähentymään Jumalan sydäntä.
Läheisyyttä etsiessäni keskityin tavoittelemaan Hänen läsnäoloaan.
Siksi oli tuskallista ja hämmentävää menettää tuntu Jumalan läsnäolosta.
Mutta Jumala näytti vastanneensa rukouksiini -
koko vaikean vainoni ajan. En vain ollut huomannut.
Joka kerta, kun koin sellaista, mitä Jeesuskin, -
sydämeni lomittui Hänen sydämeensä vähän enemmän.
Jeesus esimerkiksi kesti asioita, joista minäkin sain osani.
Hän kohtasi vastustusta, -
oli paljolti väärinymmärretty, pilkattu, halveksittu, -
sanottu pahaksi, herjattu, mustamaalattu -
ja vainottu oikeamielisyyden takia.
Antoi anteeksi kavalille ystäville ja vihollisille.
Hän oppi kuuliaisuutta ja kestävyyttä.
Hän kärsi kovaa stressiä jopa alistuttuaan Jumalan tahtoon.
Hän tunsi Jumalan hylänneen Hänet ja sinnitteli silti.
Jossain määrin, joiltakin osin olen tuntenut ja toiminut kuin Jeesus.
Tällainen yhteinen kokemus lujittaa ystävyyttä.
Pystymme miltei samastumaan toisiimme, -
kuten samaa kokeneet ihmiset, jotka siksi löytävät yhteyden nopeammin.
On välitöntä ymmärrystä, jota ei tarvitse selittää.
Jotenkin Jeesuksen seurassa käy näin.
Jeesuksen koetusten kokeminen lähentää meitä Hänen sydämeensä.
Olen korostanut, että koetusten kautta -
tunnemme Jumalaamme uudella tavalla.
Tästä voi sanoa paljon muutakin, -
mutta toisena tuloksena meissä on enemmän Hänen luontoaan.
Tässä viides asia: -
Ennen täräytin Turkin-työtä harkitseville, -
joita huoletti mahdollinen vaara: -
"Varaudu siihen, että kuolet uskosi tähden täällä.
Luultavasti et kärsi siten, mutta asennoidu niin."
Tämä säikäytti heidät. Sanoisin varmaan samoin nytkin -
mutta paljon myötätuntoisemmin, -
lempeämmin, armollisemmin ja nöyremmin.
Nyt kun olen kärsinyt, nyt kun olen murtunut, -
ymmärrän paljon enemmän toisten pelkoja ja haurautta.
Jeesus pystyy ymmärtämään, myötäelämään heikkouttamme, -
koska Häntä koeteltiin. Kärsimys muuttaa sydäntämme, -
meissä on enemmän Jeesuksen luontoa.
Hän on lempeä ja sydämeltään nöyrä.
Kuudes asia: Kärsimys herkisti minut näkemään synnin -
ja keskitti mieleni ja sydämeni elämiseen Jumalalle.
Pietari sanoo seurakunnalle: "Koska siis Kristus on kärsinyt lihassa,
niin ottakaa tekin aseeksenne sama mieli-sillä joka lihassa kärsii, -
se lakkaa synnistä- ettette enää eläisi tätä lihassa vielä elettävää aikaa -
ihmisten himojen mukaan, vaan Jumalan tahdon mukaan."
En ehdi selvittää, miten tämä tapahtuu, mutta voin kertoa, että näin käy.
Maksettuani kuuliaisuudesta Jeesukselle -
kavahdin sitä, mikä vaarantaisi, vesittäisi, -
mitätöisi, tahraisi tämän uhrin.
Sitä paitsi ponnisteluni ollakseni uskollinen - keskittyminen, -
paneutuminen, tarvittava kurinalaisuus - valmensi sydäntäni.
Toki olen yksinkertainen ja altis synnille.
Mutta kärsimyksen takia keskityn enemmän kuin koskaan -
elämään Jumalalle.
Korostan tätä, koska Jumala aikoo vaikeuksilla puhdistaa seurakuntansa.
Hänen täytyy puhdistaa seurakunta, koska Jeesuksella on oleva -
puhdas morsian.
Kärsimys valmentaa meitä torjumaan syntiä ja elämään Jumalalle.
Syvällistä, pitkällistä sydämen uudelleen suuntautumista.
Seitsemän: Kärsimyksen ansiosta opin uudenlaista kestävyyttä.
Kärsimyshän kehittää kestävyyttä.
Tämä on Jumalalle niin tärkeää, että Paavali käskee jopa iloita -
kärsiessämme tästä syystä.
Jaakob: "...kestäväisyys [...] saa aikaan kärsivällisyyttä.
[...] että te olisitte täydelliset ja eheät -
ettekä missään puuttuvaiset."
Aina kun jännitämme kestävyyslihasta, -
meistä tulee vahvempia ja päättäväisempiä.
Se valmistelee meitä kestämään vielä vaikeammissa oloissa.
Ystäväni on verrannut maailmaan päässeitä paineita -
uimiseen 1,5 km/h etenevässä vastavirrassa.
Nykypaineilla Jumala valmistelee uimaan -
tulevassa 8 km/h etenevässä vastavirrassa -
ja jopa 16 km/h etenevässä vastavirrassa.
Vankeuteni alussa ystävä näytti minulle Jeremian jakeita.
Profeetta on nurissut Jumalalle: -
"Miksi testaat sydäntäni vaikeuksilla, ja muilla on helppoa?"
Jumala vastaa: "Jos sinä jalkamiesten kanssa juokset ja ne sinut väsyttävät, -
kuinka sinä kävisit kilpaan hevosten kanssa?"
Ymmärsin Jeremiaa.
Minäkin olin nurissut, mutta en kyllä pitänyt tästä tiedosta: -
ahdingolla Jumala koulii minua, -
jotta minulle voi uskoa vielä vaikeampia tehtäviä.
Kilpailla hevosten kanssa? En halua kilpailla hevosten kanssa!
Mutta toisinaan meillä ei ole valinnanvaraa.
Kärsimys opettaa meille kestävyyttä, -
jotta Jumala voi uskoa meille vaikeita tehtäviä.
Ystävät, riittää, että on uskollinen Jumalalle vainoissa.
Sitä Jumala meiltä pyytää. Ja se onkin merkittävä voitto.
Mutta kun tähtäämme siihen, usein vaino nostaa meidät esille.
Kahdeksan: Vaino nostaa meidät toisten uskovien nähtäville.
Kerroin, että äiti sanoi minulle: "Moni on kärsinyt Jeesuksen tähden.
Hyvin moni. Heitä on ollut kaksituhatta vuotta.
Poikani, nyt on sinun vuorosi olla siinä joukossa."
Vankeuteni pitkittyessä yritin vahvistaa itseäni -
ajattelemalla usein edelläni olevaa suurta todistajien pilveä.
Toistelin: "Jos he pystyivät siihen, minäkin pystyn."
Mutta lisäksi tiedostin vahvasti, että jälkeeni tulisi muita -
ja että minun on näytettävä mallia uskollisesta kestävyydestä.
Minun on seistävä siinä joukossa ja kestettävä.
Meistä jää esikuva muille uskoville.
Yhdeksän: Olemme myös ei-uskovien nähtävillä.
Se onkin vahva todistus, koska se käy kalliiksi.
Varaudu siis esille joutumiseen.
Tiedän, millaista se on.
Jouduin vankitoverien ja vartijoideni nähtäville -
ja lopulta myös koko Turkin eteen -
ja jopa miljoonien eteen kautta maailman.
Daniel puhuu hienosti niistä, joilla on vaikeaa, kuten käy meillekin.
"...mutta ne, jotka tuntevat Jumalan, pysyvät lujina -
ja täyttävät tehtävänsä." 1992
Jos tunnet Jumalasi, pysyt lujana. Jumalan tuntemista olen korostanut.
Jos haluat pysyä lujana, tunne Jumalasi.
Jumala kyllä haluaa meidän pysyvän lujina. Mutta Hän haluaa enemmänkin.
Jumalan kansa pysyy lujana ja täyttää tehtävänsä.
Eräs käännös: "...pysyvät lujina ja suorittavat urotekoja."
Ei siis kuulu vain selvitä paineen aikoina.
Kuuluu myös hoitaa Jumalan antamia tehtäviä.
Mutta ensin täytyy kestää.
Ellemme kestä, Jumala ei pysty käyttämään meitä.
Varaudu siis esillä oloon.
Olemme valon lapsia. Valo loistaa pimeydessä. Se on esillä.
Ne, jotka pakenevat yltyvää pimeää, tietävät, keneltä löytyy elämää.
He tulevat meidän luoksemme.
Tästä pääsen viimeiseen asiaan, jota korostan. Kymmenen: -
Ne, jotka kestävät vainon, saavat suuren palkan ikuisiksi ajoiksi.
Palkkaa väheksytään, ehkä osittain siksi, -
ettei motiivina näyttäisi olevan voitontavoittelu.
Tuttu kuva on, että saadaan kruunu ja se lasketaan Jeesuksen eteen.
Mutta Raamattu ei opeta näin.
Jeesus korostaa palkkaa, patistaa elämään siten, että palkka tulisi.
Vainosta kärsiville Hän sanoo: "Teidän palkkanne on suuri."
Toiminnallamme täällä ON merkitystä iäisyyden kannalta.
Joitakin tämän elämän kuuluisuuksia ei tunneta taivaassa.
Ja jotkut, joista ei ole kuultukaan täällä, istuvat Jeesuksen rinnalla -
suuresti kunnioitettuina.
Ehkemme piittaa voitosta ja palkasta nyt, -
mutta syynä voi olla tietämättömyys.
Emme tajua, miten tärkeää se on Jumalalle.
Mutta arvostamme sitä kyllä suuresti koko ikuisuuden ajan.
Palkan suuruus kytkeytyy suoraan siihen, miten käsittelemme vainoa.
Pietari sanoo: "...riemuitsette, vaikka te nyt, jos se on tarpeellista, -
vähän aikaa kärsittekin murhetta moninaisissa kiusauksissa, -
että teidän uskonne kestäväisyys koetuksissa havaittaisiin -
paljoa kallisarvoisemmaksi kuin katoava kulta, -
joka kuitenkin tulessa koetellaan, ja koituisi kiitokseksi, -
ylistykseksi ja kunniaksi Jeesuksen Kristuksen ilmestyessä."
Jeesus kunnioittaa niitä, jotka todistavat uskollisuutensa hädässä.
Ehkä yksi palkkioista iäisyydessä on suurempi läheisyys Jeesuksen kanssa.
Olen ymmärtänyt, että vankeusaikani oli hyvin kallisarvoista Jumalalle.
Joku sanoi minulle heti: -
"Andrew, nyt olet Jumalan kanssa kahden. Siitä tulee upeaa!"
Ei minusta tuntunut upealta. En tuntenut Jumalan olevan kanssani.
Mutta jälkeenpäin tajuan, että Hän todella arvosti ja vaali aikaa, -
jolloin osoitin hiljentymiseni, ylistykseni, kuuliaisuuteni, -
rakkauteni Hänelle hyvin vaikeissa olosuhteissa.
Se oli kallisarvoista aikaa Jumalalle.
Ja nyt tajuan, että se oli kallisarvoista aikaa minullekin.
Ei tuntunut hyvältä, oli tukalaa, -
mutta en vaihtaisi pois sitä, mitä siitä sain. Se on minun ikuisesti.
Ystävä sanoi minulle äskettäin: -
"Ei Jeesus suostu epäsuhtaisen aisapariksi." Tämä taitaa olla totta.
Jeesus saa morsiamen, joka on tasavertainen aisapari.
Sulhanen, joka on kärsinyt, saa morsiamen, joka myös on kärsinyt.
Ja kärsimyksensä ansiosta morsian on oleva puhdas, -
puhdistettu kuuliaisuuden tulessa. Morsiamen sydän sykkii Hänelle.
Morsian kuvastaa Häntä, tahtoo miellyttää, -
on todistanut rakkautensa ja uskollisuutensa.
Tämä morsian on oleva rakkaansa arvoinen.
Esitän tämän sarjan päätteeksi vielä yhden ajatuksen.
Vankilassa luin kirjan, jossa on hieno miete.
"Oikein toimiminen kannattaa aina.
Ei aina tänään, mutta aina huomenna."
Tässä vasta taivaallinen näkökulma.
Vaimo sanoi minulle synkkinä vankeusaikoina: -
"Jos käymme tämän läpi oikein, meillä ei lopulta ole kaduttavaa."
Näin sanoessaan hän ei tiennyt, vapaudunko tässä elämässä vai en.
Hän osoitti minulle, millä todella on merkitystä.
Ole uskollinen, ole kuuliainen, käy kilpailu hyvin.
Hän on arvollinen, ja Hän on sen arvoinen.
Nyt jälkeenpäin voin sanoa, ettei meillä ole mitään kaduttavaa.
Oma kilpailuni ei tietenkään ole vielä ohi.
Keskitynkin käymään kilpailua, joka on edessäni nyt -
onnistuakseni, päästäkseni Jeesuksen eteen viimeisenä päivänä -
joutumatta katumaan mitään. Ja samaa rukoilen sinulle.
Suomennos: Marja Sevón