Jag tror att en mörk flodvåg tornar upp sig vid horisonten.
En våg av fientlighet och förföljelse som kommer slå emot kyrkan.
Vi har vant oss vid att förföljelse inte gäller oss.
Eftersom jag vet hur farlig och svår förföljelse kan vara -
så har jag en stor nöd för USA.
Jag fokuserar på hjärtats förberedelse för att förbli trofast till slutet.
TROFAST TILL SLUTET
Välkomna! Jag har talat om att frukta och att känna sig förorättad -
och hur det kan få oss på fall om vi inte är förberedda.
Idag ska jag prata om en annan betydande risk: njutningslystnad.
Då svårigheter kommer kastar vi oss in i jakt på njutning.
Ofta är det en verklighetsflykt eller självmedicinering.
Forskning visar att det är inbyggt i oss -
att söka distraktion när vi är under press.
Jag läste att när hjärnan fylls med stresshormon -
är belöningscentrum överaktiverat och söker stimuli från njutning.
Det kan vara kemiskt som droger, alkohol, socker.
Eller beteendemässiga stimuli: -
sexuell omoral, pornografi, underhållning -
sociala medier, spelande, shopping, hetsätande.
Helt enkelt allt som tillåter oss att fly, blunda, sticka huvudet i sanden.
Det är inte förvånade att dessa saker ökade anmärkningsvärt -
vid de långvariga svårigheterna under pandemin.
Jesus varnar troende för denna fara.
Återigen i kontexten av förföljelse och ökade påtryckningar.
Han säger: "Men akta er för att tynga era hjärtan med festande, -
rus och livets bekymmer så att den dagen plötsligt drabbar er." Luk 21:34
Riskzonen för njutningssökande -
är ännu mer framträdande i vår kultur.
Det finns många bra amerikanska värderingar.
Men det finns många gudlösa värderingar också.
Tänk på de budskap som kommer från Hollywood.
Självklart vill alla i hela världen vara lyckliga.
Men hos oss är attityden nästan att "vi förtjänar det".
"Vi har rätt att undkomma svårigheter".
Jag menar att jakten på nöjen eller självförverkligande -
för många människor är den styrande värderingen.
Det betyder att man gör det som får en att må bra.
"Mina känslor och önskningar avgör min väg och min sanning."
"När jag möter svårigheter drar jag mig tillbaka."
"Att ta hand om mig själv är att undvika lidande."
Det här har även smugit sig in i kyrkan.
Många kristna tänker "Gud vill att jag ska vara lycklig."
Förvisso, men det är bara en del av bilden.
Jesu väg är väldigt annorlunda.
Han förväntar sig att jag frivilligt accepterar lidande för Honom.
Han säger tydligt att svårigheter är en del av att följa Honom.
Jag kan inte göra vad jag känner för. Jag behöver följa Hans vilja.
Det finns ingenstans att dra sig tillbaka.
När jag möter svårigheter måste jag hålla ut om inte Herren befriar mig.
Min verkliga trygghet finns i himlen.
Vår kulturs värderingar står i motsats till Jesu anspråk.
Det gör att budskapet om att hålla ut under svårigheter är extra viktigt.
För några år sedan bad en vän för mig och utbrast: -
"Andrew, du kommer bli känd för uthållighet!"
Min första tanke var "åh nej!".
Jag ville hellre bli känd för mirakel -
eller många personer som kommer till Jesus.
"Snälla, inte för uthållighet."
För uthållighet per definition är att tålmodigt hålla ut under svårigheter.
Flera år senare när jag hamnade i fängelse och började brytas ner -
så mindes jag ordet om uthållighet och började be enligt det.
"Herre, bygg upp uthållighet i mig." Jag behövde det verkligen.
När min mamma besökte mig i början -
satt jag och grät: "Mamma se vad de har gjort mot mig.
Mitt hjärta är brustet. Jag kan inte sluta gråta. Det här är så svårt."
"Självklart gråter du. Självklart är det svårt", sa hon.
"Detta är lidande. Om det inte var smärtsamt skulle det inte heta så."
Tiden i fängelset var mycket svårare än jag kunde väntat mig.
Jag trodde att nåden skulle göra större skillnad.
Oavsett den nåd jag hade var jag fortfarande överväldigad av svaghet -
sorg, ensamhet, rädsla.
Jag tänkte på Jesu ångest. Hur en ängel betjänade honom i Getsemane.
Jag tänkte att om bara en ängel kunde betjäna mig skulle det göra skillnad.
Men Norine visade mig nästa vers -
"Han kom i svår ångest och bad allt ivrigare -
och hans svett blev som blodsdroppar som föll ner på jorden." Luk 22:44
Det var efter att ängeln gett Honom styrka.
Även efter att ängeln styrkt Honom hade Han en väldigt svår stund.
Om det var svårt för Honom borde jag inte förvånas att det var det för mig.
Det var därför det var så viktigt för mig att bygga uthållighet.
Och det är viktigt för dig.
Med svårigheter som kommer emot oss -
behöver vi en attityd av uthållighet, så att vi trofast kan hålla ut.
När jag läste Bibeln i fängelset märkte jag att Jesus -
hade mycket att säga om uthållighet och ihärdighet.
I evangelierna säger Han till lärjungarna: -
"Ni kommer att bli hatade av alla för mitt namns skull.
Men den som håller ut till slutet ska bli frälst." Matt 10:22
Han säger också "Genom att stå fasta ska ni vinna era själar." Luk 21:19
Till de sju församlingarna i Uppenbarelseboken -
säger Jesus att endast de som håller ut kommer få del av Hans löften.
Till församlingen i Smyrna, där jag själv var fängslad, sa Jesus: -
"Var inte rädd för vad du ska få utstå.
Se djävulen kommer att sätta några av er i fängelse för att ni ska prövas//.
Var trogen intill döden, så ska jag ge dig livets krona." Upp 2:10
Nya Testamentet har många liknande verser.
Varningar givna i en kontext av förföljelse.
Jag vill belysa några sanningar om uthållighet.
För det första är uthållighet ett viljebeslut.
Nyligen var min son med i en urvalsprocess för elitmilitärer.
De pressades till bristningsgränsen fysiskt.
Man vill se vad de gör när de är fysiskt utmattade.
Kommer de pressa på eller ge upp?
Min son pressade sig så hårt att han fick värmeslag.
En kroppstemperatur på 42 grader.
Men han fortsatte kämpa genom febern tills han föll medvetslös ner.
Hans mentala beslutsamhet fick honom att fortsätta -
även efter att hans kropp nått bristningsgränsen.
Paulus uppmuntrar Timoteus att ha en soldats sinneslag -
när han uppmanar honom till att vara villig att genomgå förföljelse.
Det är det sinnelag jag behövde utveckla i fängelset.
Jag ser första året i fängelset som året för att brytas ner -
och andra året som återuppbyggelse.
Jag beskrev i tidigare avsnitt att vändpunkten kom -
när jag beslutade att kämpa för min relation med Gud.
För jag vad nära att missa målet. Jag sa "Jag ska jaga efter Dig Jesus.
Om jag inte kan springa så kommer jag krypa.
Jag kommer följa Dig oavsett vad."
Det var inte känslostyrt.
Jag satt i ett fängelse med maximal säkerhetsklass.
Det såg inte bra ut. Mina känslor var i kaos.
Detta var ett viljebeslut.
Efter beslutet var jag fortfarande svag och kände mig nedslagen.
Jag behövde därför envisas med detta beslut dag efter dag.
Uthållighet handlar om att ta viljebeslut.
Ofta i total motsats till vad jag känner.
Detta kräver beslutsamhet, avsiktlighet, disciplin.
Såhär ser det ut i praktiken. Jag nämnde tidigare hur Paulus sa: -
"Alla söker de sitt, inte Jesu Kristi sak." Fil 2:21
Tänk om Jesu sak innebar att jag blev kvar i fängelset?
Jag visste att Gud ville att jag överlät detta område.
Så jag började en daglig kamp för att överlåta mig.
Jag vaknade med fruktan och förtvivlan och började kämpa -
för att kunna säga: "Jag är villig att stanna i fängelse -
om det tjänar Dina syften."
Ofta kom jag dit i slutet av dagen och upplevde en viss frid.
Nästa morgon såg likadan ut och jag fick börja kampen om igen.
När jag tränade överlåtelsemuskeln -
och uthållighetsmuskeln dag efter dag -
byggde det upp en beslutsamhet och styrka i mig -
så att jag kom ut ur fängelset starkare än jag kom in.
Detta understryker den andra punkten.
Uthållighet är inte ett engångsbeslut.
Det är ett beslut som man måste hålla fast vid om och om igen.
Jag vill göra klart att jag inte är en väldisciplinerad person alls.
Detta var inte enkelt för mig.
Jag behövde jobba på det. Jag var tvungen att anstränga mig.
En tredje sanning är att när jag gör detta -
när jag upprepat väljer att hålla ut under en längre tid -
då byggs något upp inom mig och formar mig till det jag håller ut i.
Detta gällde flera av de disciplinära åtgärder -
som återuppbyggde min relation med Gud.
Jag disciplinerade mig till att lovprisa en halvtimme om dagen.
Jag kände sällan för att göra det. Jag gjorde det för att det var rätt.
När jag vidhöll min lovprisning formade det en beslutsamhet i mig -
att lovprisa under alla omständigheter.
Jag tvingade mig själv att dansa dag efter dag. I kyla, i hetta, i regn.
Det var en lydnadshandling.
Och när jag höll ut formades en större beslutsamhet till lydnad.
Det fick mig upp ur sängen efter de förkrossande nyheterna att -
den turkiska regeringen ville ge mig tre livstider.
Så jag dansade. Även i min förtvivlan.
Och min lydnad växte sig djupare och starkare och var lättare att finna.
Jag bestämde mig för att sjunga mitt hjärtas sång till Jesus.
Jag sjöng den varje dag om och om igen -
att jag ville leva för dagen jag står inför Honom.
Då började jag faktiskt leva för den dagen.
Över tid växte en gudsfruktan och ett evighetsperspektiv inom mig.
Det är så det fungerar. Ta ett beslut och håll fast vid det beslutet.
Så kommer något verkligen börja formas inom dig.
Jag vill visa vad uthållighet formade i mig.
I slutet av juli 2018 hade jag suttit i tre rättegångar i en skendomstol.
Och trots enormt tryck från USA:s regering -
satt jag fortfarande i fängelse och tynade bort i hettan.
Jag var inte uppmuntrad. I min bibelplan kom jag till Joh 18:12.
Petrus gör motstånd till att Jesus arresteras och Jesus säger: -
"Skulle jag inte dricka den bägare som Fadern har gett mig?"
De orden ekade i mitt huvud om och om igen i flera dagar.
Detta är en del av det brev jag skrev till Norine.
Denna mening ekar i mitt sinne -
när jag återkommande kämpar med att överlåta mig.
Utöver att jag avsiktligt försöker omfamna -
vad Guds plan än är som tillåter att jag fortsätter vara fängslad.
Skulle jag inte dricka bägaren?
Jag vill trofast dricka bägaren till bottensatsen.
Sedan säger jag: "Herre jag har snart druckit i två år. Hur länge till?"
Måtte jag vara trofast till slutet.
Måtte jag vara villig att dricka bägaren. Att fortsätta dricka ur den.
Hur skulle jag kunna göra annat? Jag vill vara en lydig son.
Det var mitt sista brev från fängelset. Totalt ovetandes om -
att jag redan nästa dag plötsligt skulle släppas till husarrest.
Året innan hade jag kommit till detta säkerhetsfängelse -
som en bruten man.
Men nu var jag villig att dricka bägaren av lidande.
Jag kom inte dit på en handvändning.
Det var resultatet av lång tids uthållighet.
Hur lär vi oss att vara uthålliga? Hur bygger vi en uthållig mentalitet?
Tidigt i fångenskapen fick jag ett meddelande.
"Säg till Andrew 'alla gånger han stått fast är för nu.'"
Jag ville snarare höra: "han kommer släppas väldigt snart".
Men jag värdesatte detta ord och insåg att -
varje gång jag utstått svårigheter tidigare och pressat mig igenom -
hade det skapat ett mått av styrka i mig.
Så kom ytterligare svårigheter och formade vidare.
Allt det hade på något sätt förberett mig för fängelsets hemska prövning.
Nu gjorde jag detsamma i fängelset.
Varje gång jag var bruten men reste mig upp -
formade det uthållighet djupare inom mig.
Lager för lager.
Det var en kumulativ effekt.
När jag tog små steg, dag efter dag.
Det är min poäng. Du bygger uthållighet genom att praktisera det.
Börja genom att vara trofast i det lilla redan nu.
Ofta tänker vi på de stora insatserna.
"Jag är redo att dö för Jesus" Och vi säger att vi är redo.
Men vi tänker sällan på de lägre insatserna.
Det dagliga som inte är lika dramatiskt.
Men det är vad som förbereder oss för de stora insatserna.
Jesus understryker att den som är trogen i det lilla -
också kommer vara trogen i det som är större.
Be om nåden att hålla ut.
Sanningen är att bakom all vår möda ligger Guds trofasthet.
Vi kan inte hålla ut i oss själva. Han ber oss inte heller om det.
I slutänden är det Han som bär oss igenom. Vi ska vila i det.
Men låt oss inte förminska att -
Han förväntar sig att vi anstränger oss att vara uthålliga.
Det kan vara svårt och pressa oss t.o.m. över bristningsgränsen.
Vi måste överlåta oss till att vara uthålliga.
Jag vill avsluta med att be för er som jag bad för mig själv -
och min familj många gånger i fängelset.
Fader Gud utgjut över Dina söner och döttrar -
modet, styrkan, förtröstan och hoppet -
ihärdigheten, orubbligheten och uthålligheten som Jesus hade.
Så att vi kan löpa vårt lopp och fullborda det.
En vacker brud. Renad i elden av trofast lydnad.
Prövad och funnen värdig sin älskade, -
Jesus, ärans Konung. Amen.
Jag hoppas vi ses i nästa avsnitt.
Då ska jag prata om villfarelse och några strategier -
Gud ger för att beskydda oss och församlingen.
Översättning: Linnea Wallin HimlenTV7