JUMALA PUHUU ERÄMAASSA - Transjordania -
KUOLLEIDEN LUIDEN LAAKSOSSA
Tässä jaksossa lähdemme profeetta Hesekielin seurassa erämaahan.
Kerromme hänen ainutkertaisesta näystään, -
joka puhuttelee meitä vielä nytkin, -
vuosisatoja ja jopa vuosituhansia myöhemmin.
Jumala antoi Hesekielille järkyttävän näyn.
Sen alussa hän näki laakson, jossa oli kuolleita luita, -
mutta näky saikin riemukkaan päätöksen.
Emme tiedä, missä tuo näky tarkalleen tapahtui, -
mutta uskon Jumalan tuoneen hänet tänne kotiseudulleen.
Hän sai tämän ilmestyksen ollessaan Baabelin vankeudessa.
Mutta Jumala toi hänet johonkin laaksoon - kuten tämä Wadi Rum.
Kerromme tarinan Wadi Rumissa juuri siksi, -
että tekin voisitte kokea paremmin -
sen maiseman, jonka Jumala näytti Hesekielille.
Vaikka Hesekiel eli Kebarijoen varrella, kaukana Babyloniassa, -
hänen sydämensä ikävöi kotimaahan, kuten mekin ikävöimme joskus.
Uskon tuon kaikkien juutalaisten kokeman koti-ikävän olleen -
syynä sille, että hänen näkynsä veivät aina uudestaan kotimaahan.
Luemme Psalmin 137:1-6, joka ilmentää heidän ikäväänsä.
"Baabelin virtain vierillä -siellä me istuimme ja itkimme, -
kun Siionia muistelimme.
Pajuihin, joita siellä oli, me ripustimme kanteleemme.
Sillä vangitsijamme vaativat meiltä siellä lauluja ja orjuuttajamme iloa: -
"Veisatkaa meille Siionin virsiä".
Kuinka me voisimme veisata Herran virsiä vieraalla maalla?
Jos minä unhotan sinut, Jerusalem, niin unhota sinä minun oikea käteni.
Tarttukoon kieleni suuni lakeen, -
ellen minä sinua muista, ellen pidä Jerusalemia ylimpänä ilonani."
Hes. 37:1-14: "Herran käsi tuli minun päälleni -
ja vei minut pois Herran hengessä ja laski minut keskelle laaksoa.
Ja se oli täynnä luita.
Ja hän kuljetti minua ympäri niitten ohitse; -
ja katso, niitä oli hyvin paljon laakson kamaralla, -
ja katso, ne olivat hyvin kuivia.
Niin hän sanoi minulle: "Ihmislapsi, voivatkohan nämä luut tulla eläviksi?"
Mutta minä sanoin: "Herra, Herra, sinä sen tiedät".
Niin hän sanoi minulle: "Ennusta näistä luista ja sano niille: -
Kuivat luut, kuulkaa Herran sana.
Näin sanoo Herra, Herra näille luille: -
Katso, minä annan tulla teihin hengen, ja te tulette eläviksi.
Minä panen teihin jänteet, kasvatan teihin lihan, -
vedän yllenne nahan ja annan teihin hengen, -
ja te tulette eläviksi."
[...] Minä ennustin, niinkuin minua oli käsketty.
Ja kävi humahdus, kun minä ennustin; -
ja katso, kuului kolina, ja luut lähenivät toisiaan, luu luutansa.
Minä näin, ja katso: niihin tulivat jänteet ja kasvoi liha, -
ja päälle vetäytyi niihin nahka; mutta henkeä niissä ei ollut.
Niin hän sanoi minulle: "Ennusta hengestä, ennusta, ihmislapsi, -
ja sano hengelle: Näin sanoo Herra, Herra: -
Tule, henki, neljästä tuulesta ja puhalla näihin surmattuihin, -
että ne tulisivat eläviksi."
Minä ennustin, niinkuin hän oli minua käskenyt, ja niihin tuli henki, -
ja ne tulivat eläviksi ja nousivat ylös jaloillensa: ylenmäärin suuri joukko.
Ja hän sanoi minulle: "Ihmislapsi, nämä luut ovat koko Israelin heimo.
Katso, he sanovat: 'Meidän luumme ovat kuivettuneet, -
toivomme on mennyttä, me olemme hukassa'.
Sentähden ennusta ja sano heille: Näin sanoo Herra, Herra: -
Katso, minä avaan teidän hautanne ja nostan teidät, minun kansani, -
ylös haudoistanne ja vien teidät Israelin maahan.
Ja siitä te tulette tietämään, että minä olen Herra, -
kun minä avaan teidän hautanne ja nostan teidät, -
minun kansani, ylös haudoistanne.
Ja minä annan teihin henkeni, niin että te tulette eläviksi, -
ja sijoitan teidät omaan maahanne.
Ja te tulette tietämään, että minä olen Herra: -
minä olen puhunut, ja minä sen teen, sanoo Herra."
Kuulemamme Raamatun kohta on kiehtonut minua lapsuudesta asti.
Mutta kenelle Jumala siinä puhuu?
Hän sanoo suoraan osoittavansa sanansa Israelin kansalle, -
jonka tilanteeseen se hyvin sopiikin.
Israelilaiset oli tuolloin vangittu ja kyyditetty Baabeliin, -
ja he tunsivat olevansa kuin kuolleet luut tuossa näyssä.
Mutta tärkeä kysymys meille on: -
Voiko tuo sanoma merkitä meille jotakin, tänään 2500 v. myöhemmin?
Uskon varmasti sen merkitsevän, ja syvennymmekin nyt siihen.
Mutta kysymme, miksi Jumala puhuu noin järkyttävällä näyllä?
Miksi Hän näyttää kuolleita ja levällään olevia kuivuneita luita?
Me ihmisethän haluamme aina löytää myönteistä, kaunista ja hyvää.
Uskon Jumalan tahtovan välillä ravistella meitä -
tuomalla eteemme järkyttäviäkin näkymiä.
Hän haluaa herättää huomiomme, koska Hän etsii meistä kumppaneita -
kuten Hesekielistä.
Ystävät - Jumala etsii jatkuvasti työtovereita. Hän etsii niitä, -
joille Hän voi jakaa sydämensä, niin kuin teki Abrahamillekin.
Hän odotti Abrahamin ryhtyvän Hänen rukousystäväkseen, -
rukoilemaan Sodoman ja Gomorran puolesta.
Jeesus valitsi 12 opetuslasta, Hän tarvitsi kumppaneita. Ystävät, -
Jumala tarvitsee kumppaneita, mutta joskus Hän ei löydä meitä.
Hänellä ei ole löydettävissä ketään - miksi?
Siksi, että ymmärtääksemme Jumalan viestin, -
meidän tulee olla Herran hengessä.
Raamatun mukaan Hän otti Hesekielin ja lähetti hänet -
Herran hengessä sinne laaksoon. Jos emme kulje Herran hengessä, -
käymme maailman hengessä, ja Jumalan asiat eivät tavoita meitä.
Toiseksi - uskon Jumalan tahtovan jakaa lahjojaan -
heille, jotka niitä arvostavat. Lähettäessään opetuslapsiaan -
Jeesus sanoi: "...älkääkä heittäkö helmiänne sikojen eteen..." Matt 7:6
Jumalakaan ei jaa näkemyksiään, toiveitaan eikä sydäntään -
niille, joille se on yhdentekevää.
Mutta Hän tarvitsee kumppaneikseen ihmisiä, -
jotka tahtoisivat seurata Jumalaa, Jeesusta ja Hänen tahtoaan.
Täällä Jumala löysi sellaisen miehen.
Nykyisin koko maailma voi todistaa Hesekielin näyn toteutumisen.
Israel on kovasydämisyytensä ja Jumalansa vastustamisen takia -
toistuvasti ajettu laajalle.
Tässä näyssä heidät on heitetty laajalle koko tähän laaksoon.
Uskon, että näky kertookin hajottamisesta ympäri maailman.
Jumala on nyt toteuttanut Israelin palauttamisessa Hesekielin näyn.
Kerron kuudesta asiasta, jotka Jumala palautti Israelille -
viimeisen puolen vuosisadan aikana. Ensimmäinen asia: -
Jumala palautti Israelille heidän aiemmin menettämänsä maan.
Israel menetti sen, kun roomalaiset valloittivat maan -
ja karkottivat kansan ympäri maailman, eikä maa ollut enää heidän.
Mutta v. 1948 he saivat maansa YK:n päätöksellä takaisin.
Ystävät - se on suuri ihme!
Se on suuri Jumalan ihme, mitä kukaan ei uskonut mahdolliseksi.
Toiseksi - Jumala palautti Israelin kansan.
Kansa oli hajallaan eri maissa ja sekoittuneena eri kulttuureihin.
Kun lähdet nykyiseen Israeliin, näet Jumalan palauttaman kansan.
Ja tänään he ovat siellä - yksi sydän, yksi mieli, -
yhteinen suunta, yksi hallitus, historiallinen kansa omalla maalla.
Kolmanneksi - Jumala on palauttanut heidän valtionsa.
Heillä ei ole vain kansallista identiteettiä, -
vaan todellakin oma Israelin valtio, jonka tunnustaa lähes koko maailma.
Palautus oli suuri Jumalan ihme.
Neljänneksi Jerusalemin palautus.
Jerusalem on juutalaisten sielu ja sydän.
"Jerusalem, jos sinut unohdan, kadotkoon käteni voima!" Ps.137:5
Näin lauloi kerran Daavid.
Ystävät - Jerusalem on ollut juutalaisille niin tärkeä, -
että he ovat jättäneet osan kotinsa seinistä ilman rappausta, -
asuivatpa missä vain. Se muistuttaa heitä tuhoutuneesta Jerusalemista.
Ajatelkaa, että he saivat sen takaisin 6 pvän sodassa v. 1967 -
ja nyt he hallitsevat kaupunkia.
Ja viidenneksi - heidän kielensä on palautettu! Ajatelkaa sitä.
Kansa oli puhunut eri kieliä, ja hepreankieli oli kuolleena 1900 v.
Mutta maahan palaavien juutalaisten joukossa tuli Eliezer Ben-Yehuda, -
jota tilanne ei miellyttänyt. Hän sanoi, -
että kansan pitää puhua yhtä kieltä, ja hän palautti kansan kielen.
Kukaan ei uskonut häneen, eikä outoa hepreaa haluttu puhua.
Mutta vähitellen he alkoivat puhua ja kirjoittaa hepreaksi.
Ja v. 1922 Kansainliitto vahvisti kansankodin kieleksi heprean.
Ja kuudenneksi - puolustuskyky.
Jumala on palauttanut kansalle sen puolustuskyvyn.
Israelin kansan puolustuskyky on tutkitusti 3. sijalla maailmassa.
Ystävät - pienen maan pitää voida puolustautua, -
sillä jos se ei siihen pysty, ympäröivät viholliset jyräävät sen yli.
Kaikki mainitsemani seikat kertovat Jumalan ihmeestä, aivan kuten -
kuolleiden luiden ja kehon yhteen palautuminen ja muodostuminen.
Palatkaamme nyt takaisin tämän näyn pariin.
Laakso täynnä kuolleita, kuivia ja levälleen heitettyjä luita.
Uskon Hesekielin järkyttyneen ennen kuin Jumala selitti hänelle näyn.
Hesekiel kysyi, miksi luut on jätetty hajalleen, -
miksi kukaan ei ole tehnyt mitään? Miksi luita ei ole haudattu?
Mikä kauhea tragedia! Levälle heitetyt luut - kuvitelkaa.
He olivat joidenkin läheisiä, sukulaisia, isoisiä...
Ystävät - on halventavaa jättää ihmisen luita lojumaan ympäriinsä.
Yleensähän kuolleet haudataan.
Mutta Jumala haluaa opettaa Hesekielille jotakin, -
eli Hän ei hautaa sellaistakaan, joka voi meistä tuntua toivottomalta.
Meistä kuolleet luut ovat vailla toivoa - toivottomuuden sanoma.
Ystävät - me uskomme Jumalaan, jolle edes se ei ole toivotonta!
Jumala tahtoo tänäänkin antaa kuolleille luille elämän.
Ystävät - se on Jumalan sanoma.
Usein me hautaamme luiden lisäksi omia lapsiammekin.
Katsomme joskus heitä sanoen: "Mitähän heistäkin tulee..."
Opettajatkin sanovat joskus niin. Kun minä kävin koulua, -
opettajani sanoi: "Sinusta ei tule koskaan mitään, päädyt vankilaan".
Hän hautasi minut - heitti päälleni tätä punaista hiekkaa ja hautasi..
Mutta tässä seison elävänä esimerkkinä siitä, -
että meillä on Jumala, joka ei ole haudannut näitä kuolleita luita, -
vaan on nostanut ne jaloilleen, tekemään jotakin sekä -
elämään Jumalalle ja ihmisille. Se on ihmeellinen sanoma.
Tällainen on meidän Jumalamme, joka tekee kuolleet luut eläviksi.
Hän kysyy profeetalta: "Voivatko nämä luut herätä eloon?"
Ystävät. Jumala olisi itse voinut tehdä ne luut eläviksi, eikö vain.
Hän olisi voinut sanoa: "Luut, tulkaa eläviksi", ja -
luut olisivat heränneet. Jumalan sanalla on elävöittävä voima, -
mutta Hän vajasi kumppania.
Jumala halusi, että Hesekiel tekisi luille sen.
Jumalahan voisi panna tänään koko maailman kuntoon -
poistamalla synnit ja sairaudet.
Miksi Hän ei tee sitä? Koska Hän tarvitsee työtovereikseen meitä, -
ketä lähettää, kenen suulla puhua ja kenen käsillä tehdä.
Mutta oleellisinta on, että meidän on opittava tuntemaan Jumala, -
joka tekee eläväksi kuolleet luut, ihmiset - minkä tahansa kuolleen.
Jumala elää - ja Hän tekee kaiken eläväksi!
Kauhistuttava näky ei saanut profeettaa -
uskosta hehkuen vastaamaan: "Totta kai, Jumala", -
vaan hän vastasi vaatimattomasti: "Herra, sinä sen tiedät."
Vastauksemme Jumalalle tällaisissa tilanteissa ilmentää uskoamme.
Hesekiel olisi voinut sanoa: -
"Jumala, on kolme syytä, miksi noita luita ei voi saada eläviksi.
Ensiksi - luut ovat liian kuivat.
Toiseksi - ne ovat liian hajallaan. Kolmanneksi - ne ovat kuolleita!"
Jumala voi välillä antaa elämämme muuttua kuin kuolleeksi, -
jotta se johtaisi Hänen kunnioitukseensa.
Niin kävi Lasaruksellekin. Hänen piti kuolla, -
jotta Jumalan kunnia nousisi esiin. - Juuri niin.
Ja seuraavaksi tulikin se tärkeä hetki Jumalan sanoessa: -
"Sano profeetan sana näille luille" Meidän pitäisi ihmisinä kysyä: -
Onko luilla korvat, jotta ne voisivat kuulla?
Jeesus nuhteli myrskyä. Voisimme kysyä: Onko myrskyllä korvat?
Jeesus puhui myös viikunapuulle. Oliko sillä korvat, joilla kuulla?
Jumala puhuu, ja Hän käskee -
meitäkin puhumaan myös niille, joilla ei ole korvia.
Mark. 11:23-24 mukaan: "jos joku sanoo tälle vuorelle: -
'Nouse paikaltasi ja paiskaudu mereen!', se myös tapahtuu..."
Myös Abraham tarvitsi elävöitystä, sillä Raamatun mukaan, -
hän oli jäämässä lapsettomaksi.
Mutta Jumala tarvitsi häntäkin työtoverikseen ja halusi siksi, -
että Abraham itse antaisi käskyn omalle ja vaimonsa keholle.
Mutta ennen kaikkea, Jumala tarvitsee meitä kumppaneikseen, -
jotta oppisimme tuntemaan Hänet kuolleita herättävänä Herrana, -
jolle mikään ei ole mahdotonta.
Room. 4:17-19: "-niinkuin kirjoitettu on: -
"Monen kansan isäksi minä olen sinut asettanut" -sen Jumalan edessä, -
johon hän uskoi ja joka kuolleet eläviksi tekee ja kutsuu olemattomat, -
ikäänkuin ne olisivat.
Ja Aabraham toivoi, vaikka ei toivoa ollut, -
ja uskoi tulevansa monen kansan isäksi, tämän sanan mukaan: -
"Niin on sinun jälkeläistesi luku oleva",
eikä hän heikontunut uskossansa, -
vaikka näki, että hänen ruumiinsa oli kuolettunut-sillä hän oli -
jo noin satavuotias-ja että Saaran kohtu oli kuolettunut;"
Nyt Hesekiel puhui saamansa käskyn mukaan.
Ystävät - se on avainsana. Jumala käskee meitä puhumaan.
Kun Hesekiel ryhtyi julistaen puhumaan, alkoi tapahtua.
Oliko se 2 sekunnin, 2 minuutin, tunnin vai kuukausien päästä?
Jotain alkaa tapahtua!
Raamatun mukaan luut lähenivät toisiaan.
Eläväksi tekevä Jumalan henki tuli kuolleisiin luihin -
ja ne alkoivat rapista.
Kuulemmeko me tänään rapinaa perheessämme, elämässämme?
Kuulemmeko rapinaa kun puhumme tai julistamme? Raamatun mukaan: -
"..luut lähenivät toisiaan ja liittyivät yhteen nivel niveleltä.
..päälle kasvoi jänteet ja liha ja nämä saivat nahan ympärilleen.."
Minä julistan profeetallisesti Jeesuksen nimessä -
meidän maallemme, hallituksellemme ja maamme kansoille.
Julistamme elämää, siunausta, Jumalan viisautta ja -
voimaa hallitsijoille. Julistamme siksi, että Jumala on sanonut: -
"Minä ohjaan kuninkaiden sydämiä ja annan siunauksen."
Ajatukseni ovat siunaavia ajatuksia. Ja siksi, Jumalan sanassa, -
julistamme maallemme, nyt täältä kuolleiden luiden luota, -
Kuolleiden luiden laaksosta, siunausta Jeesuksen nimessä.
Kiitämme, että elämäsi tulee meidän maahamme, -
Sinun voimasi tulee, mutta kuolema ei tule.
Me torjumme sen, Jeesuksen nimessä.
Näin meidän tulee julistaa elämää, ei kuolemaa.
Monet ennustavat kuin profeetat, mutta julistavat silti kuolemaa.
Mutta meidän, jotka uskomme Jeesukseen, tulee julistaa elämää.
Kun suuri ihme oli tapahtunut ja luut tulivat eläviksi, -
Jumala ei ollut vielä lopettanut. Hänellä on oma järjestyksensä.
Kun yksi asia tuli valmiiksi, seurasi toinen julistus.
"Niin hän sanoi minulle: "Ennusta hengestä, ennusta, ihmislapsi, -
ja sano hengelle: Näin sanoo Herra, Herra: Tule, henki, neljästä tuulesta -
ja puhalla näihin surmattuihin, että ne tulisivat eläviksi." (Hes. 37:9)
Mitä hyötyä on herättämisestä, jos meillä ei ole Jumalan henkeä?
Tänään Israelin kansa tarvitsee Jumalan Pyhää Henkeä -
noustakseen Hänen voimassaan ja kuuluttaakseen koko maailmalle -
esi-isiensä elävästä Jumalasta!
Kansamme ja maamme tarvitsee tänään Pyhän Hengen vuodatusta.
Enemmän kuin mitään muuta, seurakuntamme tarvitsevat tänään -
Jumalan Pyhän Hengen vuodatusta, kuten Jerusalemissa Helluntaina.
Julistakaamme siksi Jumalan Hengen tulemista.
Kutsukaamme Jumalan Henkeä, jotta voisimme nousta, mennä ja -
marssia eteenpäin, kuin Jumalan armeija.
Älkäämme jääkö makaamaan!
Julista Hengelle, että se kulovalkean tavoin tulisi -
ja puhaltaisi elottomiin. Julista sitä profeetallisesti tänään.
Ajatelkaa, millainen Jumala meillä on!
Kuolleiden luiden laaksokin tulee täyteen elämää Hänen voimallaan.
Pidä silti mielessä kaikkein tärkein viesti -
täältä Kuolleiden luiden laaksosta: -
Meidän julistuksemme ja meidän profeetallisten sanojemme kautta, -
voimme herättää kuolleet perheemme, seurakuntamme ja taloutemme eloon.
Mikä tahansa sinun "kuollut kehosi" onkaan, -
se voi täyttyä Jumalan Hengellä.
Jumalan sanassa ja julistuksessa on profeetallinen voima.
Suomennos: Irene Tarkka