JUMALA PUHUU ERÄMAASSA Transjordania
Betania, Jordanin tuolla puolen
Tässä jaksossa lähdemme Jordan-joen itärannalle, -
paikkaan, jossa Johannes Kastaja toimi.
Paikan nimi on nykyisin Al-Maghtas.
Täällä tungeksi kansanjoukkoja, joita tuli ympäri Juudeaa.
Myös Jerusalemista tuli väkeä katsomaan Johannesta ja -
saadakseen hänen kauttaan kasteen.
Toiset uskoivat kasteeseen, toisille kaste oli yhdentekevää.
Olemme usein olleet joen Israelin puoleisella rannalla -
eli täysin vastapäätä, paikassa nimeltä Qasr el Yahud.
Odotimme tämän olevan samanlainen turismikohde kuin sekin, -
mutta törmäsimmekin esteeseen.
Täälläpä ei rantaan pääsekään helposti, -
sillä se on sotilasaluetta.
Ensin pitää ostaa 17 euron lippu, -
ja joen rantaan pääsee vain oppaan johtamassa ryhmässä.
Suunnitelmamme muuttuivat ja keskityimme improvisointiin.
Pahoillemme kiireessä tehtyä ohjemaa, -
mutta meille jäi vain 1 tunti aikaa tämän jakson kuvaamiseen!
"Kuka kieltää vettä kastelemasta meitä?"
Näin kysyi kerran eräs etiopialainen mies.
Me matkaamme nyt bussilla läpi Jordanian autiomaan -
kohtaan, josta kaikki alkoi. Jeesus kastettiin siellä.
Kamelinkarvaiseen viittaan pukeutunut ja heinäsirkkoja syövä -
villin näköinen mies kastoi siellä sukulaisensa Jeesuksen.
Tänään mekin voimme sanoa: -
"Kuka kieltää vettä kastamasta meitä Jeesuksen nimessä?"
Jordanilla on monia Jeesuksen kastepaikkana pidettyjä eri kohtia.
Mutta Raamatusta löytyy vihje.
Se paikka on Jordanin tuolla puolen, -
eli Israelista katsoen Jordan-joen vastarannalla.
Nykyään siinä on Jordanian valtio, jossa olemme nyt -
kertoaksemme, mitä täällä tapahtui.
Tämä paikka on tuolla puolen Jordania oleva Betania, -
kuten Johanneksen evankeliumin ensimmäisessä luvussa kerrotaan.
Muistattehan sen hetken, -
kun Kaanaan häissä Jeesuksen äiti kertoi hänelle viinin loppuneen.
Jeesus vastasi äidilleen: "Minun aikana ei ole vielä tullut."
Eli Jeesuksen ihmetekojen ja hänen palvelukseen astumisensa aika -
ei ollut vielä tullut. Mutta täällä Jordanin rannalla -
Jeesus kastettiin ja hänen aikansa alkoi.
Kun hän nousi vedestä, -
Vanha testamentti päättyi, ja alkoi Uusi testamentti.
Sen jälkeen voimme saada kasteen Jeesuksen Kristuksen nimessä.
Sitä ennen ei tätä kastetta voinut saada yksikään.
Israel oli saanut kasteen vain erämaassa, pilvessä ja meressä, -
mutta ei Jeesuksessa. Me voimme sen saada - kiitos Jumalalle siitä!
Raamatussa mainitaan toinenkin Betania - Jeesuksen toinen koti.
Se sijaitsi Öljymäen takana, -
ja siellä asuivat Jeesuksen ystävät Martta ja Maria, -
sekä heidän veljensä Lasarus.
Paikan lisänimi oli "Jordanin takana", eli Transjordaniassa.
Tämä on Betania, jonka Johannes Kastaja teki kuuluisaksi.
"Tämä tapahtui Betaniassa, -
Jordanin tuolla puolella, jossa Johannes oli kastamassa." Joh. 1:28
Kristityt ja arkeologit ovat etsineet tätä paikkaa, -
ja on epäilty, josko koko paikkaa on edes olemassa.
Selkeimmän viitteen antoi Madaban kaupungista löydetty -
Pyhän maan mosaiikkikartta, Pyhän Georgioksen kirkon lattiassa.
Tämä paikka on sillä kartalla hyvin merkitty nimellä Bethabara.
Tuolla tarkoitettiin Betaniaa, ja se sijaitsee Jordanin äärellä.
Täytyy kiittää alkukristittyjä, -
jotka rakensivat kirkkoja jokaiselle Raamatun tapahtumapaikalle.
Kirkko itse tosin tuhoutui aikojen saatossa, -
mutta sen lattia ja muurit säilyivät maan povessa.
Kun lapiot lyötiin maahan, sieltä paljastui kirkon säilyneitä osia.
Löydetyt jäänteet kertovatkin meille selvästi paikasta, -
jossa Johannes kastoi Jeesuksen.
Jordanin varrella on useita ihmisten kastepaikkoja, -
ja on monia versioita siitä, missä Jeesus sai kasteen, -
mutta tämä kohta on oikea.
Galilean kulttuuriympäristö on kaunis ja on muitakin paikkoja, -
mutta tänään olemme juuri siinä aidossa ja oikeassa kohdassa.
Lähdetään nyt katsomaan, -
millaisessa vedessä Jeesus kastettiin tässä pyhässä joessa.
Miettikäähän, että on suuria jokia, joiden nimiä emme edes tiedä.
Mutta Jordan - pian näette - on vain kapea jokipahanen!
Ja silti sen nimi on yksi maailman tunnetuimmista - Jordan!
Ihmeellistä, mitä yhden ihmisen kastaminen -
ja elämä maan päällä voikaan tehdä, kun hän on Jumalan lähettämä.
Ensin Johannes Kastaja valmisti tien, sitten tuli Jeesus Kristus.
Arkeologien ja pyhiinvaeltajien kiinnostus Raamatun paikkoihin -
alkoi herätä 1800-luvulta alkaen.
He kohtasivat suuria haasteita täällä Jordanin alueella.
Miinat olivat suuri ongelma, -
sillä Israelin kanssa käytyjen sotien jälkeen, koko seutu oli miinoitettu.
Kävikin niin, että ensimmäiset arkeologit ajoivat miinaa.
Kun päästiin kaivamaan, alkoi maasta ilmestyä kiviä, -
marmorinpaloja ja muureja.
Löytyi 1500 vuotta sitten -
Bysantin keisari Anastasiuksen toimesta rakennettu -
Johannes Kastajan kirkko, -
joka oli rakennettu juuri sille paikalle, jossa Johannes kastoi.
Takanamme oleva Jordan-joki on nykyisin melko mutainen.
Muta ja lika ajautuu veteen veden virratessa läpi autiomaan.
Galileassa Genetsaretin järvestä tullessaan, vesi on melko puhdasta.
Joki ei ole yhtä leveä, kuin se oli israelilaisten ylittäessä sitä -
ja kun Elia ja Elisa kulkivat sen poikki.
Sadekausina vesi nousee jopa 4-5 m korkeammalle kuin nyt.
Siten tuo kapea jokipahanen, jota voisimme kutsua ojaksikin, -
on niin kuuluisa Jeesuksen vuoksi, koska hänet on siinä kastettu.
Jordan ei ole enää niin leveä ja vuolas kuin Jeesuksen aikaan.
Seisomme nyt kuivalla maalla, jossa Johannes Kastajan aikaan oli vettä.
Molemmilla rannoilla harjoitettavan laajan maanviljelyksen takia, -
Jordan on paikoittain enemmän oja kuin joki.
Vuorilta tuleva sadevesi ohjataan säiliöihin maatalouden käyttöön, -
ja siksi Jordan kuivuu aina vaan lisää.
Jeesuksen kastepaikka on täsmälleen tässä.
Nyt se on kuivilla, -
mutta Jeesuksen ja Johanneksen aikaan joen vesi ulottui tänne asti.
Huolimatta joen pienuudesta ja alajuoksun mutaisesta sameudesta, -
se on juuri tuon tapahtuman vuoksi pyhä paikka kaikille kristityille.
Hämmästyttävää on se, että parin metrin levyinen Jordan-joki -
tunnetaan yhtä hyvin kuin 10 km leveä Volga tai Amazon ja muut.
Tietysti Jordan on yläjuoksultaan kirkas ja puhdasvetinen, mutta -
aavikon läpi virratessaan se vetää mukaansa vettä sameuttavaa savea.
Puhukaamme miehestä, joka kastoi täällä - eli Johannes Kastajasta.
Hän oli hyvin karismaattinen mies. Pyhä mies, jota arvostettiin, -
kunnioitettiin ja pidettiin profeettana.
Hänen isänsä Sakarias oli pappi tai ylipappi.
Ja koska tuohon aikaan tittelit periytyivät, -
hänestäkin olisi myös joskus tullut pappi.
Hän oli mies, joka sai temppelissä mennä sisään kaikkein pyhimpään.
Hän tiesi millainen ura häntä odottaisi, mutta hän luopui siitä.
Hän tuli asumaan tänne erämaahan, joen toiselle puolelle.
Mutta sitten yhtäkkiä Luukkaan evankeliumin alussa kerrotaan: -
"..tuli Jumalan sana Johannekselle, Sakariaan pojalle, erämaassa."
Niin hän tuli tälle puolen jokea ja ryhtyi kastamaan. Miksi tänne?
Raamattu kertoo Jordanin ylityksen olevan kuin taitekohta.
Yhdessä jaksossa kerroimme, kuinka Elia ja Elisa tulivat yli joen, -
kuinka Israel tuli sen yli, kuinka Abraham..
Se oli taitekohta, muutoksen hetki heille kaikille.
Kasteelle tulevien ihmistenkin piti tulla joen yli, -
ja kasteen jälkeen palata takaisin yli joen -
parannuksen tehneinä ja muuttuneina.
Vielä jokunen sana Johanneksesta. Hänellä ei ollut kunnianhimoa, -
eikä suuria luuloja itsestään. Hän oli vaatimaton yksinkertainen mies.
Kun hän näki puusepän Galileasta tulevan luokseen, hän sanoi näin: -
"Minä olen arvoton edes avaamaan hänen kenkiensä nauhoja."
Kengännauhoja avasivat vai orjat, eli hän alensi itsensä orjaksi.
Ja seuraavana päivänä tapahtui kummia!
Jotkut Johannesta seuranneet opetuslapset -
lähtivätkin seuraamaan Jeesusta!
Jeesuksen kasteen jälkeen he jättivät Johanneksen, -
joka ei vastustanut sitä lainkaan. Tänä päivänä voisi olla toisin.
Johannes alistui. Hän ymmärsi erään seikan - ja sanoikin: -
"Hänen on tultava suuremmaksi, minun pienemmäksi."
Kasteesta alkaen Jeesuksen toiminta alkoi laajentua, -
ja siitä hetkestä alkaen Johannes alkoi vetäytyä taustalle.
Johannes tiesi aikansa olevan päättymässä
Jeesuksen sanojen mukaan Johannes Kastaja oli -
koko ihmiskunnan historian suurin henkilö.
Mikä teki ulkoisesti yksinkertaisesta ja karkeasta miehestä -
Jumalan mittapuun mukaan suurmiehen?
Ennen Johanneksen erämaahan tuloa, -
ei Israelissa ollut 400 vuoteen profeettaa, -
joka olisi julistanut Herran sanaa.
Sen vuoksi Israelissa vallitsikin henkinen odotus, kaipaus ja jano.
Nämä sekoittuivat uteliaisuuteen erikoista hahmoa kohtaan, -
sillä Hänessä kaikki oli toisin.
Hänen ulkomuotonsa, saarnansa, ja jopa ruokavalionsa, -
johon ei kuulunut edes Kosher-liha.
Heinäsirkathan olivat juutalaisten mielestä saastaisia ja kiellettyjä.
Hän ei noudattanut toiminnassaan mitään oppikirjaa.
Hän tuli saarnaamaan erämaahan, kauas sivilisaatiosta, -
odottaen ihmisten tulevan Hänen luokseen.
Yleensä se ei onnistuisi, -
mutta Hänen tilaisuuksiinsa tuli aina suuria kansanjoukkoja.
Johanneksen toiminnan huippuhetkenä fariseukset tulivat ja kysyivät: -
"Kuka sinä olet? Oletko Messias? Oletko profeetta? Kuka olet?"
Johannes ei sano kuten nykyisin: "Tietysti! Olen tärkeä profeetta!"
Hän sanoo: "Minä olen huutavan ääni erämaassa."
Täällä, elottomassa ympäristössä "Olen huutavan ääni...".
Hän ymmärsi asemansa. Ystävät, kuinka tärkeää onkaan ymmärtää, -
keitä me olemme ja keitä emme. Johannes sen ymmärsi.
Uskon sen tehneen hänestä Jumalan mittapuun mukaisen, suuren miehen.
"Suurempaa ei ole naisesta syntynyt kuin Johannes...," sanoi Jeesuskin.
Johannes teki jo nuoruudessaan päätöksen luopua urastaan.
Hän eristäytyi Juudean autiomaahan, -
jonne korruptioon kyllästyneet ihmiset tulivat etsimään Jumalaa.
Hän yritti liittyä Kumranin essealaisiin, -
mutta lähti sitten tuntemattomasta syystä heidän luotaan pois.
"Viidentenätoista keisari Tiberiuksen hallitusvuotena, -
kun Pontius Pilatus oli Juudean maaherrana -
ja Herodes Galilean neljännysruhtinaana -
ja hänen veljensä Filippus Iturean ja Trakonitiinmaan neljännysruhtinaana -
ja Lysanias Abilenen neljännysruhtinaana, -
siihen aikaan kun Hannas oli ylimmäisenä pappina, -
[...] tuli Jumalan sana Johannekselle, Sakariaan pojalle, erämaassa.
Ja hän vaelsi kaikissa seuduissa Jordanin varrella ja saarnasi -
parannuksen kastetta syntien anteeksisaamiseksi." (Luuk 3:1-3)
Tästä näemme, miksi Johannes lähti essealaisten luota.
Jumalan sana tavoitti hänet.
Hän tarttui saamaansa tehtävään ja aloitti julistamisen.
Viesti oli yksinkertainen, eli sanoma parannuksenteosta -
ja Messiaan pikaisesta saapumisesta.
Johanneksen saarnat olivat hiomattomia ja suorasanaisia.
Esim. Luukkaan evankeliumissa kerrotaan, että hän sanoi näin: -
"Te kyykäärmeitten sikiöt, kuka on teitä neuvonut -
pakenemaan tulevaista vihaa?
Tehkää sentähden parannuksen soveliaita hedelmiä, -
älkääkä ruvetko sanomaan mielessänne: -
'Onhan meillä isänä Aabraham', sillä minä sanon teille, -
että Jumala voi näistä kivistä herättää lapsia Aabrahamille." (Luuk. 3:7,8)
Nykyään tuollaista moraalin julistajaa juostaisiin karkuun!
Kukaan ei haluaisi kuunnella!
Ja se onkin hämmästyttävää, että ihmiset eivät paenneet, -
vaan tulivat erämaahan matkojen takaa.
He tulivat ankariin oloihin kuullakseen Johannesta -
ja saadakseen häneltä kasteen.
"Ja tämä on Johanneksen todistus, -
kun juutalaiset lähettivät hänen luoksensa Jerusalemista pappeja -
ja leeviläisiä kysymään häneltä: "Kuka sinä olet?"
Ja hän tunnusti eikä kieltänyt; ja hän tunnusti: "Minä en ole Kristus".
Ja he kysyivät häneltä: "Mikä sitten? Oletko sinä Elias?"
Hän sanoi: "En ole". "Se profeettako olet?" Hän vastasi: "En".
Niin he sanoivat hänelle: "Kuka olet, että voisimme antaa vastauksen niille,
jotka meidät lähettivät? Mitä sanot itsestäsi?"
Hän sanoi: "Minä olen huutavan ääni erämaassa: -
'Tehkää tie tasaiseksi Herralle', niinkuin profeetta Esaias on sanonut."
(Joh. 1:19-23)
Seistessämme tällä alkuperäisellä kastepaikalla, -
meidän pitäisi ymmärtää, miksi ihmiset lähtevät kasteelle.
Mikä on kasteen merkitys?
Kastaminen tai vedellä peseminen -
juontuu juutalaisten käytännön puhdistautumistavasta.
Esim. pyhiinvaeltajien tullessa juhlapyhiksi temppeliin, -
kaukaa ja pölyisiä teitä pitkin, he olivat hikisiä ja likaisia.
Siksi Jerusalemiin rakennettiin monia miqveh- eli puhdistautumisaltaita, -
joissa ihmiset peseytyivät ja kastautuivat veteen.
Sieltä noustessaan he olivat riittävän puhtaita ja raikkaita -
voidakseen mennä temppeliin palvelemaan Jumalaa.
Siten kasteen merkityksen voisi kuvata sanoin: -
puhdistuminen, virkistyminen ja uudistuminen.
Kerran astui veteen mies nimeltä Naaman.
Hän oli tullut kaukaa saadakseen kokea ihmeen Israelin Jumalalta.
Naaman toivoi, että hänen kohtaamansa profeetta Elisa -
kääntyisi Jumalansa puoleen ja parantaisi hänet spitaalista.
Mutta Elisa sanoi: "Mene jokeen ja kastaudu seitsemän kertaa."
Ensin hän ei halunnut sitä, mutta tekin niin, ja mitä tapahtui?
Tauti parani!! Eli tämä on "Ihmeiden joki"!
Moni on kohdannut tässä Jumalan, ja haudannut vanhan itsensä tähän.
Ihminen kastetaan ja hänen syntinsä pestään pois.
Vanha ihminen upotetaan veteen ja uusi nostetaan ylös.
Sitten se "vanha ihminen" ajelehtii suoraan Kuolleeseenmereen, -
jossa kaikki on kuollutta. "Vanha" on poissa ja uusi ihminen on syntynyt.
Johannes kastoi täällä ihmisiä samoilla periaatteilla, -
eli parannuksenteon, puhdistumisen ja uudistumisen hengessä.
Israel tarvitsee puhdistumista ja synneistä kääntymystä, -
jotta siellä oltaisiin valmiina Messiaan lähestyvälle saapumiselle.
Myös me kastamme tänään -
niin parannuksenteon kuin myös Jeesuksen seuraamisen merkiksi.
Paavali sanoo kasteen olevan vertaus siitä, -
että kuolemme Kristuksessa, -
ja meidät herätetään uuteen elämään Hänessä.
Kuten Johanneksen aikaan, tänäänkin tulee kasteelle ihmisiä, -
jotka eivät oikeasti ole tehneet parannusta ja muuttaneet tapojaan.
Motiiveja oli erilaisia silloin ja nyt.
Heille Johannes sanoi: -
"Mutta nähdessään paljon fariseuksia ja saddukeuksia tulevan kasteelle -
hän sanoi heille: "Te kyykäärmeitten sikiöt, -
kuka on neuvonut teitä pakenemaan tulevaista vihaa?
Tehkää sentähden parannuksen soveliaita hedelmiä, -
Älkääkä luulko saattavanne sanoa mielessänne: -
'Onhan meillä isänä Aabraham'; sillä minä sanon teille, -
että Jumala voi näistä kivistä herättää lapsia Aabrahamille.
Jo on kirves pantu puitten juurelle; jokainen puu,
joka ei tee hyvää hedelmää, siis hakataan pois ja heitetään tuleen."
Kesken Johanneksen toimintaa, tulee tuhansien kastettavien joukossa -
mies Galileasta, puuseppä Joosefin poika, vaatimaton kansan mies.
Nähdessään hänet, Johannes kuuli Jumalan Pyhän Hengen ilmoittavan, -
että tuo on se mies, jonka nimissä hän on elämänsä elänyt!
Johannes alkoi heti tehdä tilaa Hänelle - vetäen itseään sivuun.
Johannes ymmärsi, kuka Jeesus on - ja kuka hän itse on, -
ja siksi hän tunsi olevansa kelvoton kastamaan Häntä, Jeesusta.
Tämä koski erityisesti kehottamista parannuksen tekoon kasteella.
Hänen edessäänhän seisoi ainoa oikea synnitön ihminen, -
joka on koskaan elänyt maan päällä. Hän väittelee Jeesuksen kanssa siitä, -
ettei hänen pitäisi kastaa Jeesusta, vaan Jeesuksen hänet.
"Silloin Jeesus tuli Galileasta Jordanille Johanneksen tykö -
hänen kastettavakseen. Mutta tämä esteli häntä sanoen: -
"Minun tarvitsee saada sinulta kaste, ja sinä tulet minun tyköni!"
Jeesus vastasi ja sanoi hänelle: "Salli nyt; -
sillä näin meidän sopii täyttää kaikki vanhurskaus".
Silloin hän salli sen hänelle.
Kun Jeesus oli kastettu, nousi hän kohta vedestä, ja katso, -
taivaat aukenivat, ja hän näki Jumalan Hengen tulevan alas -
niin kuin kyyhkysen ja laskeutuvan hänen päällensä.
Ja katso, taivaista kuului ääni, joka sanoi: -
"Tämä on minun rakas Poikani, johon minä olen mielistynyt"."
Eli Jumalan vastaus Jeesuksen kuuliaisuuteen -
tuli kaikkien paikalla olleiden tietoon, kun taivas aukeni tässä joella ja -
Pyhä Henki laskeutui kyyhkyn muodossa Jeesuksen ylle.
Jumalan ääni julisti taivaasta niin että Jordanin rannat kaikuivat: -
Isä on mieltynyt kuuliaisuudesta ja alistumisesta Hänen tahtoonsa!
Johannes Kastajan kohtaloksi koituivat hänen jyrkät syytöksensä -
erityisesti Herodesta kohtaan. Hän kovisteli kuningasta, -
tämän laittoman vaimon, Herodiaksen vuoksi.
Herodes oli ottanut hänet vaimokseen, -
vaikka nainen oikeasti oli hänen oman veljensä vaimo.
Herodes koki itsensä nöyryytetyksi, ja pakotetuksi tekemään jotakin.
Ja mitä hän tekikään? Hän pidätytti Johanneksen -
ja määräsi hänet vankilaan Makhareuksen linnoitukseen.
Mutta niistä tapahtumista kerrotaan tulevassa jaksossa.
Ikävä kyllä, on mainittava, -
että siellä päättyi hänen matkansa, työnsä ja elämänsä.
Suomennos: Irene Tarkka