JUMALA PUHUU ERÄMAASSA Transjordania
Osa 1: Yli Jordanin
Sarjamme tulevissa jaksoissa -
tulemme olemaan Jordan-joen toisella rannalla, -
nykyisessä hashemiittien kuningaskunnassa Jordaniassa.
Tulimme tänne löytääksemme jälkiä Raamatun tapahtumista, -
sillä israelilaiset hallitsivat aikanaan joen tätäkin puolta, -
ja tämä on myös osa Luvatusta Pyhästä Maasta.
Monet Raamatun ihmiset toimivat ja elivät täällä tehden suuria tekoja.
Haluamme nyt yhdessä sinun kanssasi tutustua heihin.
Nykyinen Jordania on Raamatun kannalta erittäin tärkeä seutu.
Sitä voisi sanoa tärkeäksi koko ihmiskunnalle, -
sillä täällä sattuneet mullistukset ovat muuttaneet sen historiaa pysyvästi.
Uskoakseni sain sinunkin kiinnostuksesi heräämään!
Ymmärtääksemme alueen raamatullisen merkityksen, -
meidän tulee aloittaa sen tutkiminen aivan alusta.
Jordan-joen rajaama seutu on ollut -
tärkeiden tapahtumien taitekohdassa ihmiskunnan alkuajoista lähtien.
Tämän nuorehkon valtion eli Jordanian nimi juontuu -
nimestä Transjordania, joka käsitti Jordanin itäpuoleiset alueet.
Mutta monissa kielissä maan nimi tarkoittaa vain Jordan-jokea.
Eli on siis olemassa Jordan-joki ja Jordanian valtio.
Jumalan valitsema Abraham sai kansan suussa -
kutsumanimekseen "hebrealainen" -
koska hän tuli joen yli Kaanaan maalle, -
jonka Jumala lupasi antaa perinnöksi hänelle ja hänen jälkeläisilleen.
Kiinnostavaa on, että vaikka hänen isänsä Terah poistui kotoaan, -
hän ei koskaan ylittänyt jokea.
Sana "hebrealainen" tarkoittaakin ihmistä, joka ylitti Jordanin, -
ja se päätös ylittää joki, merkitsi Jumalan silmissä käännekohtaa.
Sen jälkeiset tapahtumat muuttivat ihmisen elämän radikaalisti, -
ja hänestä tuli mitä tuli juuri siksi, että hän ylitti tämän joen.
Abraham tuli joen yli, eikä ikinä enää ylittänyt sitä, -
lukuun ottamatta veljenpoikansa Lootin pelastamista vankeudesta.
Hän asettui asumaan sille maalle, jonka Jumala oli hänelle luvannut.
Hänestä ei elinaikanaan tullut Kaanaan maan todellista perijää, -
vaan hän eli siellä vieraana. Siellä asuessaan -
hän suhtautui maahan ikään kuin se olisikin jo ollut hänen omansa.
Eli uskoessamme Jumalaan jossakin asiassa, meidänkin tulee elää -
ikään kuin odottamamme asia olisi jo toteutunut, -
vaikka se ei fyysisessä mielessä sitä vielä olisikaan.
Jaakob tuli Harranista esi-isensä maalle -
käyden tällä puolen Jordania suuren taistelun.
Siitä taistelusta riippui hänen mahdollisuutensa ylittää Jordan.
Tavallaan mekin ylitämme omassa elämässämme Jordanin -
tehdessämme suuria päätöksiä, kuten Abraham, Iisak ja Jaakob.
Heidän piti ylittää joki, ja se oli taitekohta heidän elämässään.
Jaakobin nimi muutettiin nimeksi Israel juuri tällä puolen Jordania.
Israel on ikuisesti siunattu nimi, -
ja nimi on saatu Jordanin tällä puolen, ei tuolla toisella puolen.
Jaakobin kerran kulkiessa tällä puolen Jordania, -
hänen kohdalleen osui kaksi enkelten leiriä.
Jaakob antoi paikalle nimeksi Mahanaim - eli Kaksi leiriä.
Nimi säilyi kauan Jordanin tällä puolen, johon kasvoi myös kylä.
Se on siis paikka, jossa enkeleitä voi kävellä vastaasi.
Noin 450 vuotta Jaakobin taistelusta, -
tänne saapui Kuolleenmeren itärantaa pitkin -
Egyptin orjuudesta vapautunut kansa, nimeltään Israel.
Heidän päästyään Petraan, Mooseksen veli Aaron kuoli.
Hänen hautansa on siellä vielä nykyisinkin.
Sieltä he jatkoivat pohjoiseen -
pitkin Wadi Rum-laaksossa kulkevaa Kuninkaiden tietä.
Israelilaisia pelätään heidän jumalansa ihmetekojen tähden.
Moabin kuningas Balak palkkaa isolla summalla tietäjä Bileamin -
langettamaan israelilaisille kirouksen, jotta hän saisi voiton.
Täällä Moabin aukeilla -
alkoi tietäjä Bileammin aasi ensi kertaa puhumaan ihmisten kieltä.
Kiroamisen sijaan Bileam ryhtyikin ylistämään Israelia ja Jeesusta.
"Minä näen hänet, en kuitenkaan nyt, -
minä katselen häntä, en kuitenkaan läheltä.
Tähti nousee Jaakobista, ja valtikka kohoaa Israelista.
Se ruhjoo Mooabilta ohimot, päälaen kaikilta Seetin pojilta."
Näin kuului Moabin aukeilla ensimmäistä kertaa -
profeetta Bileamin suusta sanoma Messiaasta, Jeesuksesta.
Täällä israelilaiset odottivat oikeaa hetkeä Jordanin ylitykselle.
Joosua lähetti tiedustelijat joen yli -
saadakseen tietoja Jerikon kaupungista.
Miehet toivat hyviä uutisia: -
"Kaupunkilaiset pelkäävät meitä, eikä heistä ole meille vastusta.
He ovat kuulleet ihmeistä, joita Jumala on tehnyt matkallamme."
Jordan-joki väistyi samoin kuin Punainenmerikin, -
päästäen Jumalan kansan kuivin jaloin perintömailleen.
Tällainen joen ylitys oli radikaali taitekohta Israelin kansalle.
He eivät olleet enää orjia, vaan heistä oli tullut kansa!
Tällä puolen Jordania he olivat Egyptistä paenneita orjia, -
mutta Jordanin ylitettyään, he olivat jo uutta elämää aloittava kansa.
Eikö olekin tuttu vertauskuva?
Kasteessa, joka ilmaisee uskomme Jeesukseen, -
meistäkin tulee osa Jumalan kansaa ja Hänen perillisiään.
Jordan merkitsee muutosta, -
jolla on käänteen tekevä vaikutus meidän elämäämme myös tänään.
Jordanin tälle puolen jäivät niin Mooses kuin myös veljensä Aaron, -
jonka haudan näemme tuolla taustalla.
Mooseksen rangaistus Jumalan epäilystä oli niin ankara, -
että hän pääsi Luvattuun maahan vasta kuolemansa jälkeen.
Silloin hän ja Elia ilmestyivät Kirkastusvuorella Jeesukselle -
keskustellen Hänen tehtävästään tuoda lunastus koko maailmaan.
Täältä Nebo-vuorelta näemme Luvatun maan -
aivan samoin kuin Mooses sen näki 3500 vuotta sitten.
Kirkkaalla säällä täältä näkyy Galilea, Jerusalem, Betlehem, -
koko maa, joka oli luvattu Israelin kansalle perinnöksi 400 v. aiemmin.
Lupauksen täyttymisen hetki koitti heidän ylitettyään joen!
Mutta muistakaa, että niin heille kuin meillekin -
lupausten saavuttaminen vaatii taistelua.
Heidän perintömaillaan oli suuria, linnoitettuja kaupunkeja, -
mutta Jumalan kanssa he saivat ne itselleen, -
aivan kuten mekin saamme, -
kun taistelemme meille annettujen lupausten eteen.
Kaksi ja puoli sukua päätti jäädä Jordanin tälle puolen; -
eli Ruben, Gaad ja puolet Manassen suvusta.
Jumalan ehto oli, että heidän piti silti ylittää Jordan.
Ja kun he olivat auttaneet veljiään Kaananin maan valloittamisessa, -
he voisivat tulla takaisin ja asettua tänne asumaan.
Siten Israelin Luvattu maa laajeni heti alussa yli Jordanin.
Rubenin, Gaadin ja Manassen halu palata tänne ei ihmetytä lainkaan.
Tämä on kaunista ja viljavaa maata, -
ja maisematkin ovat paikoin kauniimpia kuin Israelissa.
Viljavia peltoja viljellessä on hyvä elää.
Jordanin itäpuoli on rajaseutua, -
jonne Jerusalemin henkinen vaikutus ei juuri yltänyt.
Jordanin ylityksestä aina Johannes Kastajan aikaan, -
ei täältä ole juuri kertomuksia.
Vain Ruutin kirjan alussa kerrotaan onnettomasta -
Elimelikin suvun 10-vuotisesta ajanjaksosta muutamin jakein.
Täältä lähtivät heidän sukunsa kaksi viimeistä, Ruut ja Noomi, -
josta tuli uskollisuutensa vuoksi Daavidin suvun esiäiti.
Hänen nimensä mainitaan myös Jeesuksen sukupuussa.
Myöhemmin Daavid pakeni Jordanin yli poikaansa Absalomia, -
kun Jerusalemissa syttyi kapina.
Tiedämme, että Daavid alisti Lootin poikien ja -
Esaun jälkeläiset Israelin valtaan.
Siitä tiedämme, että kuningas Daavidin ja Salomon aikaan, -
koko tämä alue oli osa Juudan kuningaskuntaa, -
jossa elivät heprealaiset, moabilaiset, amonilaiset ja edomilaiset -
Israelin kuninkaan alaisuudessa.
Salomon kuoltua Israelin kuningaskunta hajosi, -
eikä heikentynyt Juuda kyennyt enää pitämään näitä kansoja vallassaan.
Vähitellen ne itsenäistyivät, ja niin Juuda kuin Israelkin -
sotivat usein niiden kanssa.
Täällä taisteli heettiläinen Uria, -
kun Daavidin joukot piirittivät Rabbatia. Täällä hän kaatui, -
kun Daavid sepitti häntä vastaan synkimmällä hetkellään salaliiton.
Myöhemmin täällä tapahtui suuri profeettojen sukupolvenvaihdos.
Profeetta Elia ja hänen oppilaansa Elisa olivat ylittämässä jokea, -
kun Elia löi viittansa veteen ja halkaisi sen, kuin Joosuan päivinä.
Täällä he vaihtoivat viittoja -
Elian noustessa taivaaseen enkelikuoron saatossa.
Elisa oli Elian uskollinen palvelija ja seuraaja, -
joka sai kaksinkertaisesti Elian voimat ihmetekoihin.
Tällä puolen Jordania on profeetta Elian synnyinkaupunki Tisbe, -
joka sijaitsee 80 km Ammanista pohjoiseen. Täällä hän kasvoi -
ja vaelsi täältä Pohjois-Israeliin, jossa toimi profeettana.
Täällä hän piileskeli joen äärellä, korppien tuodessa hänelle -
aterian 2 kertaa päivässä.
Mielenkiintoista, että Jumala toi Elian takaisin -
ja otti Elian taivaaseen juuri täällä.
Ympyrä sulkeutui, sillä hänen elämänsä alku ja loppu -
olivat juuri täällä Tisbessä.
Täällä Jabbok-joen luona käytiin yksi ihmisen kovimmista paineista.
Jaakob kamppaili saadakseen siunauksen Jumalalta.
Hän kamppaili koko yön siihen asti, kunnes voitti.
Minkälainen sydän hänellä olikaan! Hän ei antanut periksi, -
vaan taisteli voittoon saakka. Eikä hän antautunut silloinkaan, -
kun sai kovan iskun lantioonsa. Hän kamppaili ja kärsi janoissaan.
Jokainen, joka ei anna periksi, saa lopulta voiton.
Miksi Johannes Kastaja tuli juuri tälle puolen Jordania kastamaan?
Miksi hän teki kasteelle haluavien ihmisten tulemisen niin vaikeaksi?
Heidänhän piti ylittää joki tavalla tai toisella.
Miksi hän näin teki - sen voi jokainen kokea omalla tavallaan.
Minä luulen, että muutos heissä saattoi tapahtua tällä rannalla, -
vasta heidän ylitettyään Jordanin.
Esim. kun israelilaiset olivat tällä puolen jokea, -
Joosua käski heitä puhdistautumaan epäjumalista.
Kun he olivat sen kansana tehneet, niin he saivat ylittää tämän joen.
Ensimmäistä kertaa he olivat KANSA, eikä Egyptistä karannut orjajoukko.
Tuolla puolen jokea heistä oli muodostunut Israelin kansa.
Nykyisin myös tämä alue on -
Jumalan suunnitelman mukaisesti osa Luvattua maata.
Jumalan Abrahamille lupaama alue ulottuu -
Eufratista Egyptin rajapuroon, ja siihen sisältyy myös Jordania.
Jumala valitsee aina parhaimman! Tämä alue on luonnonkaunista; -
paljolti autiomaata, mutta myös henkeäsalpaavia maisemia, -
viljavia peltoja ja jokia. Suurista aavikoista huolimatta, -
ihmiselle on henkisesti vahvistavaa katsella tätä avaraa maisemaa, -
jonka näemme tässä edessämme.
Kohteet kuten Kuolleenmeren ja Punaisenmeren kylpylät, -
tässä taustallamme näkyvä Petra, Wadi Rum...
Näitä kaikkia yhdistää Akabasta Ammaniin kulkeva Kuninkaantie.
Abrahamin sodan aikaan sitä tietä marssi 5 pohjoisen kuningasta -
sotiakseen ja rangaistakseen Sodomaa liittolaisineen.
Abraham löi tuon armeijan vain 300 paimenesta kootulla joukollaan.
Täällä tähtitaivaan alla voi illastaa nuotiolla -
ja nauttia paikallisten beduiinien vieraanvaraisuudesta, -
tai kuunnella tuulen suhinaa Wadi Rumin hiljaisuudessa.
Tämä raamatullinen erämaa kertoo meille Jumalan suurista teoista.
Jordanian, kuten alueen muidenkin maiden ydinkansaa ovat beduiinit.
Arabit ovat tulokkaita, kun taas beduiinit ovat eläneet täällä -
tuhansia vuosia vaeltaen ja etsien laitumia karjoilleen.
He ovat paimentolaisia, -
jotka asuvat teltoissaan ja kulkevat vapaina mielensä mukaan.
Tarvittaessa he kokoavat telttansa ja eläimensä jatkaen vain matkaa.
Vaeltava elämäntapa on täällä karjan vuoksi välttämätön, -
sillä kuivuuden vuoksi ruoka loppuu niiltä nopeasti kesäisin.
Silloin ruokaa pitää mennä etsimään muualta - välillä kaukaakin.
Elämä on ankaraa, kun aavikon olosuhteisiin on sopeuduttava -
ja opeteltava löytämään sieltä kaikki elämiseen tarvittava.
Vaeltaminen on beduiineille lähes synnynnäinen elämäntapa.
Abraham sai Jumalalta käskyn -
lähteä isänsä kodista, kivitalosta, elämään teltoissa -
ja vaeltamaan Jumalan osoittamaan maahan.
Mutta kun hän pääsi perille, vaellus ei loppunutkaan.
Hänen poikansa Iisak ja pojanpoikansa Jaakob vaeltelivat -
kuten Jordanian beduiinit nykyisinkin tekevät.
Jeesuksen aikana täällä vaikutti 10 kaupungin liitto, -
jonka nimi oli kreikaksi Dekapolis.
Osa kaupungeista oli Jordanian takana Israelissa, -
mutta suurin osa täällä Jordaniassa.
Jeesus kiersi Dekapolista, paransi sairaita ja karkotti demoneita.
Yhden Dekapolisin kaupungin nimi oli tuolloin Gerasa, -
nykyisin sen nimi on Jerash.
Täällä Jeesus kohtasi koko seutua terrorisoineen riivatun miehen.
Jeesuksen ajettua pahat henget hänestä ulos, -
mies istui Jeesuksen vieressä tervejärkisenä ja vaatetettuna.
Hämmästykseksi kaupungin asukkaat pyysivät Jeesusta lähtemään pois.
Sääli, että Jeesus ei ollut moniin kaupunkeihin tervetullut.
Jos hänet olisi kutsuttu, voisi evankeliumeissa olla kirjattuna -
vielä paljon lisää parantumisia ja Jumalan suuria tekoja.
Täällä on jäljellä kylä, jossa on maailman parhaiten säilyneet -
roomalaiskaupungin rauniot.
Raamatun aikoina tätä seutua hallitsi kolme kansaa: -
amonilaiset ja moabilaiset, -
jotka periytyvät Abrahamin veljenpojasta Lootista, -
hänen kanssakulkijastaan.
Hänen nuorimmasta veljestään Amista juontuu pääkaupungin nimi Amman.
Ja tästä etelään avautuva seutu Edom, on saanut nimensä -
hiukan ennen Jaakobia syntyneen Esaun nimestä.
Edomissa asui Arabiasta sittemmin tullut heimo, eli nabatealaiset.
He ovat täällä eläneistä kansoista kaikkein kuuluisimmat, -
erityisesti roosanpunaisen Petran kaupungin ansiosta.
Siellä käy valtavasti turisteja ympäri maailman.
Jordaniassa joka askel vie sinua taaksepäin ajassa ja historiassa.
Tänne asettuivat kreikkalaisen kulttuurin edustajat, -
ja heidän jättämilleen raunioille rakensivat roomalaiset omansa.
Lopuksi myös ristiretkeläiset rakensivat linnoituksiaan.
Tärkeimpiä olivat nabatealaiset, joiden punainen Petra on tänään -
yksi maailman seitsemästä ihmeestä. He luulivat olevansa -
korkeiden kallioiden suojassa ja turvassa vihollisilta, -
mutta niinpä hekin katosivat.
Nabatealaisten jälkeisestä ajasta ei paljoa tiedetäkään.
Täällä eli arabeja, persialaisia, -
ja sitten 400 vuoden ajan vallitsi ottomaanien valtakunta.
Vuonna 1916 johti englantilainen Arabian Lawrence -
täällä Wadi Rumissa arabien kameliratsujoukkoja.
Englantilaiset eivät kyenneet ilman arabien apua -
kukistamaan ottomaaneja, ja niinpä he tarjosivat -
arabien prinssille omaa kuningaskuntaa palkkioksi avusta.
Se oli historiallinen taitekohta. Britit olivat jo luvanneet maan -
Balfourin julistuksella maailmaan hajautuneille juutalaisille.
Kenelle maa siis päätyi? Kiista on todellisuutta tänäänkin.
Jumala oli luvannut kirota kaikki, jotka nousevat Abrahamin sukua vastaan.
Niin sortui Brittien imperiumikin ja jäljelle jäi pieni saarivaltio.
Jos Britit olisivat pitäneet juutalaisille antamansa lupauksen, -
liehuisi täälläkin Daavidin tähtilippu, -
ja brittien imperiumi olisi vahva kuin mikä.
Nyt täällä hallitsee 10-miljoonainen Jordanian kuningaskunta, -
joka pystyy osoittamaan juuriensa ulottuvan itse Muhamediin.
Vaikka jordanialaiset ovat syvästi islamilaisia, -
ovat he sallivia myös kristittyjen suhteen, -
täällä on kirkkoja ja seurakuntia.
Jordania oli muslimimaista ensimmäinen, -
joka teki rauhansopimuksen Israelin kanssa.
Jordanian kansa muodostuu etnisistä arabeista ja beduiineista.
Tänne tullaan myös kausitöihin Egyptistä ja muista arabimaista.
Jordania on Raamatun perintönsä ja kauniin luontonsa ansiosta -
myös tärkeä turismikohde.
Joen takana näemme Kanaanin maan, -
josta meidät erottaa vain jonkun metrin levyinen Jordan, -
mutta tänään emme sinne pääse.
Emme veden takia - vaan maailmaan levinneen pandemian vuoksi.
Siksi meistä tuntuu samalta kuin Mooseksesta, -
kun hän näki sen, katseli sitä, mutta ei päässyt sinne.
Nykyisin Jordanialla on 2 rajanylityspaikkaa Israelin kanssa.
Rauha on säilynyt, vaikka se tarkoittaa -
ennemminkin sodan poissaoloa kuin suurta ystävyyttä.
Jordania on ollut monille Raamatun ihmisille elämän käännekohta.
Täällä Elian elämä päättyi, ja Elisan palvelustyö alkoi.
Israelin vaellus loppui täällä, ja Luvatun maan valloitus alkoi.
Mooseksen elämä päättyi täällä, -
ja Joosuan johdolla alkoi matka kohti Jumalan lupauksia.
Johannes Kastajan elämä päättyi, ja Jeesus aloitti toimintansa, -
jota Johannes Kastaja oli etukäteen valmistellut.
Näissä mietteissä alkaa matkamme täällä Jordanian itäpuolella.
Uskomme maan puhuttelevan meitä tuoden raikkaita tuulia -
menneisyydestä, nykyhetkestä ja tulevaisuudesta, -
sekä Jumalan teoista muinoin, tänään ja armollisina aikoina, -
joita meillä vielä on edessä Jumalan kanssa.
Suomennos: Irene Tarkka