JUMALA PUHUU ERÄMAASSA
JERIKO
Istun tien varressa Jerikossa eli samantapaisessa kohdassa, -
jossa sokea, Bartimeus-niminen mies istui noin 2000 vuotta sitten.
Toivoa ei ollut - sokeus esti häntä elämästä täysiarvoista elämää.
Hän ei pystynyt mitenkään elättämän itseään.
Hän istui tässä kerjäämässä, jotta säilyisi elossa edes jotenkin.
Muuta mahdollisuutta ei ollut.
"Ja he tulivat Jerikoon. Ja kun hän vaelsi Jerikosta opetuslastensa -
ja suuren väkijoukon seuraamana, -
istui sokea kerjäläinen, Bartimeus, Timeuksen poika, tien vieressä.
Ja kun hän kuuli, että se oli Jeesus Nasaretilainen, -
rupesi hän huutamaan ja sanomaan: -
"Jeesus, Daavidin poika, armahda minua".
Ja monet nuhtelivat häntä saadakseen hänet vaikenemaan.
Mutta hän huusi vielä enemmän: "Daavidin poika, armahda minua".
Silloin Jeesus seisahtui ja sanoi: "Kutsukaa hänet tänne".
Ja he kutsuivat sokean, sanoen hänelle: -
"Ole turvallisella mielellä, nouse; hän kutsuu sinua".
Niin hän heitti vaippansa päältään, kavahti seisomaan -
ja tuli Jeesuksen tykö.
Ja Jeesus puhutteli häntä sanoen: -
"Mitä tahdot, että minä sinulle tekisin?"
Niin sokea sanoi hänelle: "Rabbuuni, että saisin näköni jälleen".
Niin Jeesus sanoi hänelle: "Mene, sinun uskosi on sinut pelastanut".
Ja kohta hän sai näkönsä ja seurasi häntä tiellä."
Saatamme joskus olla elämässämme tilanteessa, joka vie voimamme.
Jotkut voivat olla sairasvuoteessa, pyörätuolissa tai vankilassa, -
tai jossakin muussa tilanteessa, joka estää täysiarvoisen elämisen.
Mutta usein voimattomuus muuttuukin tottumukseksi ja tavaksi.
Jotkut saattavat tottua elämään jopa vankilassa.
Voimme tottua tilanteeseemme niin, ettemme edes halua luopua siitä.
Saatamme pitää siitä niin, että se muuttuu turva-alueeksemme.
Mutta sokea Bartimeus oli toisenlainen mies.
Jeesus käveli varmasti useiden sairaiden ja sokeiden ohi, -
mutta Bartimeuksen mainintaan Raamatussa on syy, -
kyse ei ollut sattumasta.
Eräänä päivänä hänen istuessaan kerjäämässä, -
hän yhtäkkiä kuulee ohikulkevan väkijoukon häliseviä ääniä.
Hänen ihmetellessään, mitä ympärillä tapahtuu, hänelle kerrotaan -
Jeesus Nasaretilaisen olevan kulkemassa siitä ohi.
Hän on varmaan kuullut Jeesuksesta ainakin sen, -
että Hän parantaa sairaita, ja on parantanut myös muita sokeita.
Bartimeus oli toisenlainen mies, mutta miksi?
Siksi, että hän ei halunnut olla sokea, eikä siksi tyytynyt tilanteeseensa.
Jeesuksen kulkiessa ohi, rupesi hän epätoivoisena huutamaan: -
"Jeesus, Daavidin poika, armahda minua".
Se on kummallista, ettei kukaan rohkaissut häntä -
menemään Jeesuksen luo, vaikka hän oli sokea ja istui kerjäämässä.
Mutta kun hän rupesi huutamaan "Jeesus, armahda minua", -
ympärillä olevat nuhtelivat häntä ja käskivät hänen olla hiljaa.
Mutta Bartimeus sivuutti kaikki ne, jotka käskivät hänen vaieta.
Miksi? Siksi, että hän oli niin epätoivoinen.
Kuinka epätoivoisia me itse olemme saadaksemme Jumalalta jotakin?
Joskus haluamme saada vähän, toisinaan meille sopivan määrän.
Mutta Bartimeus halusi saada enemmän!
Hän nousi seisomaan heittäen vaippansa päältään.
Vaippa oli siihen aikaan ainoastaan sokeiden käyttämä asu, -
jonka saattoi erottaa jo kaukaa.
Eli hän heitti päältään sen ainoan toivonsa, -
jonka avulla hän oli saanut ruokaa ja toimeentulon kerjäämisen sijaan.
Ohikulkijat tunnistivat vaipan ja lahjoittivat sokealle apuaan.
Jeesus seisahtui esittäen ehkä mielestämme turhan kysymyksen: -
"Mitä tahdot, että minä sinulle tekisin?"
Eikö Jeesus siis nähnyt miehen olevan sokea?
Mutta erittäin monet ihmiset eivät halua parantua lainkaan -
tai ainakaan kokonaan. Mutta Bartimeus sanoi Jeesukselle: -
"että saisin näköni jälleen".
Kaikki alkoholistit ja narkomaanit eivät halua vapautua aineista, -
mutta Bartimeus halusi päästä näkevien joukkoon.
Jeesus tuli ja palautti miehelle hänen näkönsä.
Voimme lukea, kuinka mies nousi ylös ja lähti seuraamaan Jeesusta.
Hän hylkäsi vaippansa ja kerjäämiseen käyttämänsä kulhon, -
sillä hän ryhtyi Jeesuksen seuraajaksi!
Hyvät ystävät. Kohdattuamme Jeesuksen, -
jätämme vanhat tiemme ja lähdemme seuraamaan Jeesusta, -
sillä Hänen Bartimeukselle antamansa upouusi elämä -
on annettu myös meille!
Nykyinen Jeriko on täysin muuttunut ajasta, -
jolloin Jeesus, Elisa ja Elia oleilivat täällä.
Lähestyessämme Jerikon kaupunkia törmäämme tähän kylttiin, -
jonka mukaan olemme tulossa Palestiinalaishallinnon alueelle.
Kipa on siksi pantava taskuun -
ja Daavidin tähtikin piilotettava paidan sisään.
Tällainen on Jerikossa tänään vallitseva poliittinen todellisuus.
SAKKEUS Mies puussa
"Ja hän tuli Jerikon kaupunkiin ja kulki sen läpi.
Ja katso, siellä oli mies, nimeltä Sakkeus; -
ja hän oli publikaanien päämies ja oli rikas.
Ja hän koetti saada nähdä Jeesusta, kuka hän oli, -
mutta ei voinut kansalta, kun oli varreltansa vähäinen.
Niin hän juoksi edelle ja nousi metsäviikunapuuhun -
nähdäkseen hänet, sillä Jeesus oli kulkeva siitä ohitse.
Ja tultuaan sille paikalle Jeesus katsahti ylös ja sanoi hänelle:
"Sakkeus, tule nopeasti alas, -
sillä tänään minun pitää oleman sinun huoneessasi".
Ja hän tuli nopeasti alas ja otti hänet iloiten vastaan.
Ja sen nähdessään kaikki nurisivat sanoen: -
"Syntisen miehen luokse hän meni majailemaan".
Mutta Sakkeus astui esiin ja sanoi Herralle: -
"Katso, Herra, puolet omaisuudestani minä annan köyhille, -
ja jos joltakulta olen jotakin petoksella ottanut, -
niin annan nelinkertaisesti takaisin".
Niin Jeesus sanoi hänestä: "Tänään on pelastus tullut tälle huoneelle, -
koska hänkin on Aabrahamin poika; -
sillä Ihmisen Poika on tullut etsimään ja pelastamaan sitä, -
mikä kadonnut on"."
Jossakin täälläpäin tien vieressä kasvoi puu.
Evankeliumien mukaan, Jeesus ja häntä ympäröivä väkijoukko -
pysähtyivät sen puun juureen kuten nämä eläimet tässä.
Oli mies, joka tunsi sydämessään suurta kaipuuta Jeesuksen puoleen.
Kumma kyllä, kyse oli korruptoituneesta miehestä, -
jota tänä päivänä voitaisiin epäillä vaikka Mafiaan kuuluvaksi.
Hän oli ihmisiä ryöstävä, Sakkeus-niminen tullimies.
Jeesusta kohtaan tuntemansa kaipuun vuoksi, hän kiipesi puuhun. Miksi?
Siksi, että hän halusi nähdä Jeesuksen edes yhden ainoan kerran!
Tällainen puu on täynnä äärimmäisen teräviä okaita, mutta -
niistä huolimatta ja vaikka verissä päin, hän halusi nähdä Jeesuksen.
Millä lailla me välillä arvioimme ihmisiä?
Mietimme, kuinka korruptoitunut joku on, kuinka paha ja rappiolla..
Mutta Jeesus näki syntisen miehen sisimmässä olevan kaipauksen.
Saavuttuaan puun juureen, Jeesus katsoi ylös ja sanoi: -
"Sakkeus, tule nopeasti alas, -
sillä tänään minun pitää oleman sinun huoneessasi".
Jeesus rakastaa Sakkeuksia, ja haluaa pelastaa kaikki syntiset!
Jeesus on tullut kaikkia Sakkeuksia varten.
Mitä Sakkeukselle tapahtui? Hän laskeutui nopeasti puusta alas, -
ja ryhtyi heti puhdistamaan omaatuntoaan sanoen: -
"jos joltakulta olen jotakin petoksella ottanut, -
niin annan nelinkertaisesti takaisin".
Nelinkertaisen takaisinmaksun periaate sisältyi Tooraan.
Sakkeus toimi täsmälleen Tooran opetuksen mukaan.
Rakkaat ystävät. Jumala on tullut maailmaan Sakkeusten vuoksi, -
joita Hän etsii yhdessä meidän kanssamme. Oletko tänään Sakkeus?
Sanomme "Tule nopeasti alas, sillä Jeesus haluaa tulla huoneeseesi".
Ehkä ajattelet olevasi arvoton, mutta Jeesus haluaa kohdata sinut.
JERIKO - Profeetat sukupolvesta toiseen
Yksi taitekohta täällä Jerikossa oli se, -
kun kaksi profeettaa tekivät sukupolven vaihdon.
Elian aika profeettana alkoi olla täysi, ja hänen työnsä -
siirtyi häntä seuranneelle nuorelle miehelle, eli profeetta Elisalle.
Elia heitti vaippansa eli viitan Elisan päälle -
tehden hänet siten seuraajakseen.
Kertomus näistä kahdesta miehestä on hyvin mielenkiintoinen.
Eräänä päivänä Jumala sanoi Elialle, että -
tämän aika profeettana alkoi olla ohi, ja tämän tuli siksi -
voidella seuraajakseen vielä maanviljelijänä toimiva Elisa.
Hän oli kaksitoista härkäparia omistava suurtalollinen.
Elia ohitti Elisan heittäen vaipan tämän päälle - ja se tarkoitti: -
"Tule ja seuraa minua." Eli kutsun sisältö oli sama kuin se, -
jonka Jeesus esitti eri paikoista tuleville 12 opetuslapselleen.
Elisa seurasi profeetta Eliaa uskollisesti.
Mutta lukiessamme alamme käsittää, että profeetta Eliaan seuraaminen -
ei ollutkaan Elisalle erityisen mukavaa.
Ensinnäkin tähän vaikutti se, että Elias oli hyvin väsynyt.
Hän oli kyllä Jumalan kovasti käyttämä profeetta, -
jota pidettiin Vanhan Testamentin profetoimisen symbolina.
Kun Jeesus oli Kirkastusvuorella, Hänelle ilmestyivät Mooses ja Elia.
Meidän jokaisen aika on joskus ohi. Silloin on oikea hetki luovuttaa -
kaikki Jumalalta saamamme opit ja viisaudet jollekin toiselle.
On äärimmäisen tärkeätä antaa elämämme viestikapula toiselle, -
joka ottaa sen ja jatkaa juoksua tehden Jumalan tekoja!
Elia oli väsynyt ja masentunut.
Voin kuvitella hänet istumassa sängynlaidalla sanomassa: -
"Jumala, miksi et ota jo henkeäni? Olen niin kyllästynyt ja väsynyt."
Elisan piti kuunnella tätä, kantaa laukkuja ja palvella monin tavoin.
Ja tätä ei jatkunut vain kuukauden tai pari, vaan melkein 10 vuotta!
Niin koitti hetki, jolloin virka piti siirtää Elialta Elisalle.
Heidän ollessaan Jordanin ääressä, vanha profeetta kysyy nuorelta: -
"Mitä haluaisit minun tekevän hyväksesi?"
Nuori mies ilmaisee nälkänsä ja janonsa yhdellä lauseella: -
"Tulkoon minuun sinun hengestäsi kaksinkertainen osa".
Hän oli nähnyt suuria ihmeitä ja profetioita, mutta nyt -
hän sanoi haluavansa vielä enemmän!
Inhimillisesti katsoen voisimme ihmetellä, -
oliko kyse nuoren miehen ylimielisyydestä?
Mutta Jumala ei suhtautunut tähän halveksien, sillä Jeesus sanoi: -
"Autuaita ovat ne, jotka isoavat ja janoavat vanhurskautta, -
sillä heidät ravitaan."
Pysytään mekin aina nälkäisinä Jumalan suhteen. Olkaamme niitä, -
jotka janoavat Jumalalta aina vain enemmän ja suurempia asioita!
Jeesus sanoi: "..joka uskoo minuun, myös hän on tekevä niitä tekoja, -
joita minä teen, ja suurempiakin, kuin ne ovat..."
Vanha profeetta sanoi nuoremmalle: -
"..täyttyköön pyyntösi, jos näet, kuinka minut otetaan luotasi."
"Kun he niin kulkivat ja puhelivat, niin katso, äkkiä ilmestyivät -
tuliset vaunut ja tuliset hevoset, ja ne erottivat heidät toisistansa, -
ja Elia nousi tuulispäässä taivaaseen.
Kun Elisa sen näki, huusi hän: "Isäni, isäni!
Israelin sotavaunut ja ratsumiehet!" Sitten hän ei enää nähnyt häntä.
Ja hän tarttui vaatteisiinsa ja repäisi ne kahdeksi kappaleeksi.
Sitten hän otti maasta Elian vaipan, joka oli pudonnut hänen päältään, -
palasi takaisin ja pysähtyi Jordanin rannalle.
Ja hän otti Elian vaipan, joka oli pudonnut tämän päältä, -
löi veteen ja sanoi: "Missä on Herra, Elian Jumala?"
Kun hän siis löi veteen, jakaantui se kummallekin puolelle, -
ja Elisa kävi virran yli.
Kun Jerikosta tulleet profeetanoppilaat syrjästä näkivät sen, sanoivat he: -
"Elian henki on laskeutunut Elisaan". Niin he tulivat häntä vastaan ja -
kumartuivat hänen edessään maahan."
Aiemmin voimme lukea myös aika erikoisesta juoksuttamisesta.
Elia sanoo Elisalle: "Jumala on lähettänyt minut tuonne, -
sinä jäät tänne", mutta hän ei jää. He jatkavat toiseen paikkaan.
Elia sanoo: "Jumala on lähettänyt minut tuonne, jää sinä tähän", -
mutta Elisa ei jää, sillä hän ei ole vielä saanut perintöä.
Ensimmäinen paikka, johon Elia kehotti Elisaa jäämään, oli Gilgal.
Gilgal oli arvostettu paikka Israelin kansan historiassa.
Se oli ensimmäinen pysähdyspaikka kansan saavuttua luvattuun maahan.
Miten kunniallinen paikka Elisalle, mutta perintöä ei vielä ollut.
Seuraava paikka oli Beetel, eli paikka, jonka Jumala oli -
unessa näyttänyt Jaakobille. Paikka, jossa enkelit kapusivat taivaaseen.
Se oli alue, jonka Jumala oli antamassa ikuiseksi perinnöksi -
Jaakobille ja hänen sukukunnalleen. Hyvä paikka myös Elisalle - eikö?
Mutta hän ei jäänyt. Miksi? Koska hän ei ollut saanut perintöä.
Kolmas kohta oli tämä, jossa nyt istumme - eli Jeriko.
Jeriko oli Israelin kansan historiassa kunnioitettu voitto!
He olivat valloittaneet valloittamattoman kaupungin, -
ja kaataneet Jerikon muurit. Mikä mahdollisuus myös Elisalle, -
joka olisi voinut luoda täällä uraa kaupunginprofeettana.
Mutta hän ei ollut saanut perintöä. Vain sitä Elisa janosi - perintöä.
Jumalalla on meillekin perintö! Älä tyydy mihinkään muuhun, -
vaan kulje sinäkin perintöäsi kohti samoin, kuten teki Elisa.
Luemme Jordanin ylityksestä, kun Elia lyö vaippansa veteen, -
ja vesi jakaantuu kummallekin puolelle, -
ja he pääsevät joen yli kuivaa myöten.
Ja yhtäkkiä nuori mies näkee -
taivaasta ilmestyvät tuliset vaunut ja hevoset vieden hänen isäntänsä.
Ajatelkaa, kuinka tärkeä hetki tämä oli nuoren miehen elämässä.
Hän näkee, ja tietää nyt saavansa kaksinkertaisen osan ja voitelun!
Taivaalta putoaa Elian vaippa, jonka Elisa lyö veteen kysyen: -
"Missä on Herra, Elian Jumala?" Ja joki jakaantuu kahtia kuten ennen.
Ja Elisa kävelee joen yli. Mutta hämmästyttävää on se, että -
ensimmäinen kohta johon Elisa opetuslapsineen tulee, on Jeriko.
Tässä hämmästyttävässä kohdassa lukee "Elisan suihkulähde".
Tultuaan tänne, kaupungin asukkaat kehuvat kaupunkia asuinpaikkana.
Sadekautena vuorilta tulee vesi, hyvä paikka, palmutkin kasvavat, -
sijainti on 300 m merenpinnan alapuolella, mutta vesi on huonoa.
Mutta profeetta tietää, mitä tehdä. Hän ottaa ja viskaa veteen suolaa.
Ja vesi puhdistuu. Tänäkin päivänä vesi on juotavaa ja hyvää.
Raamatun mukaan, Elisa teki näin ensimmäisen ihmeensä Jerikossa.
Siitä hänen palvelutyönsä jatkui, kaksinkertaisesti voideltuna -
ja suuria tekoja tehden! Mutta täältä kaikki alkoi.
Ystävät. Pysykäämme henkisesti yhtä janoisina, kuin Elisa!
Hänen ensimmäinen ihmeensäkin liittyi veteen ja janoon.
Suomennos: Irene Tarkka