Titta på fågeln Som flyger på marken
Den oroar sig inte för det som kommer
Titta på världen Skapad av Gud
Allting prisar Herren
Sträcker sig mot Skaparen För att få vidröra Honom
RÄDDNINGSARKEN
Ida Bois - Berättelser om oss alla
Natten är mörkare än på länge, jag ser inget framför mig
De säger att man mitt i stormen kan sluta ögonen och lita på
att inget ont händer oss
Varför är du tyst Gud?
Skivprocessen var sådan att jag sommaren 2012 började känna -
i mitt hjärta att det var tid för min tredje skiva.
Jag hade hela tiden bett att det inte blir ett projekt
som jag gör bara för mitt eget nöjes skull
och ger ut en skiva med intetsägande låtar -
fastän de skulle vara bra. Jag tänkte att när tiden är inne -
och jag upplever att Gud kallar mig så då börjar jag göra en skiva.
Så hade jag problemet med vilket team jag skulle göra den.
Jag funderade om jag har sådana låtar -
som skulle passa ihop till en helhet.
På hösten fick jag svar på allt. Jag blev bekant med Egon Veevo, -
som blev medproducent.
Vi testade på att göra några låtar ihop, -
så att jag fick se om de lät så som jag ville.
Jag tyckte att samarbetet med Egon gick bra och vi passade ihop -
och förstod varandra vad gällde musiken.
Vi började jobba med skivan. När jag såg helheten och låtarna -
så märkte jag att de handlade om vanligt liv.
Där fanns förvånansvärt få andliga klichéer.
Jag hade medvetet lämnat bort dem.
Jag hade haft vissa processer i livet -
och jag ville inte säga självklara saker -
utan bara sånt som jag verkligen menar.
När jag såg på låtarna märkte jag -
att de var alldeles vanliga berättelser ur livet.
Om äktenskapsproblem, depressioner, men också glädje -
och mycket om troslivet i mina sånger.
Många sånger handlade om -
hur Gud möter oss trasiga människor -
och att det inte betyder något hur bra vi har lyckats, -
för Gud älskar oss i alla fall.
Det blev bara en sådan helhet, vanliga historier om oss alla.
Och å andra sidan berättelser om en Gud för dem som gått sönder.
När jag började skriva de här låtarna förra hösten -
funderade jag över vad jag egentligen vill säga människor.
Ett tema som har talat starkt till mig själv -
är det att Gud inte alltid svarar oss.
Ofta tänker vi kristna att om man inte ber tillräckligt
eller om man inte är tillräckligt
frigjord från synden så händer onda saker.
Men om vi hade lämnat dem så skulle vårt liv vara bra.
Det här är ett framgångsteologiskt tänkesätt.
Jag upplever starkt att lidandet kommer också till oss kristna -
och vi får del av allt som livet ger.
Många gånger frågar vi oss, liksom alla andra gör, -
att var är Du, Gud? Var är Du när Du inte svarar?
Och jag ville skriva en låt om det.
Vi arbetade med skivan så att vi gick igenom alla låtar -
med Egon och sammanställde dem men arbetade på distans.
Egon i Jakobstad och jag i Janakkala i Tavastehus.
Via internet skickade vi mellanrapporter åt varandra.
Jag spelade piano för att visa hur jag ville ha dem.
Min storebror spelade riff på gitarr och på det sättet fick vi ihop dem.
Då jag skriver låtar så vet jag redan att den här ska bli snabb -
och den här ska ha den här rytmen.
Det här blir en ballad och den här akustisk.
Då jag själv bara kan spela gitarr och piano -
så behövde jag en person som kan arrangera, -
t.o.m. femton gånger om det behövs. Men så många behövdes inte.
Egon Veevo svarade för inspelningarna -
tillsammans med yrkesmusiker.
Så kom han hit och vi spelade in sångerna i min hemförsamling.
Natten är mörkare än på länge, jag ser inget framför mig
De säger att man mitt i stormen kan sluta ögonen och lita på
att inget ont händer oss
Den andra producenten för skivan var Harri Helenius, -
som är musikchef på Aikamedia.
Han är en väldigt skicklig musiker och han gjorde mixningarna -
och spelade också in gitarr.
Det var en ett år lång process då vi jobbade med skivan -
och den innehöll många faser.
Ibland tyckte vi att vi inte orkar mera -
och vi grät ibland när vi hade jobbat -
till sena natten och inget ville lyckas och tidtabellen höll inte.
Men när jag ser tillbaka så har det varit en läroprocess för mig.
När jag börjar göra min fjärde skiva, -
om Gud så vill, så tror jag att jag kan och vet en hel del mera.
Jag upplever att jag nu har ett team som jag kan göra -
musik tillsammans med. Jag har lärt mig mycket.
Det varit bra också andligt. Jag har varit tvungen att förlita mig på Gud -
när mina egna krafter och förmågor har tagit slut.
Jag har lärt mig att lita på proffsen -
och jag har lärt mig att kräva att få jobba med sådana människor -
som får ut det bästa av mig. Nu har jag ett team som satsar helt -
på min musik och det har varit ett alldeles fantastiskt team.
Det är nu ett fint paket med berättelser om oss alla.
I bandet spelar i dag Jonne Mäkipelto trummor, -
bas Egon Veevo, -
som har varit med och producerat skivan.
Kalle Mäkipelto på gitarr, -
och på keyboard Matias Björkholm.
Och jag är Ida Bois.
Jag har gett ut tre skivor. Den första 2006, den hette Ida.
2009 kom min andra skiva Risteys (Korsningen).
fjärde maj kom min senaste ut, -
Tarinoita meistä kaikista, (Berättelser om oss alla).
Den skiljer sig från de två första så att jag svarat för allt.
När jag gjorde den första -
var jag mycket ung. Jag gick på första klassen i gymnasieskolan.
Fast den inte blev riktigt sådan som jag hade tänkt -
så vågade jag inte påverka hur den blev.
Jag trodde att det var producentens sak.
Det blev en bra skiva, men jag tänkte redan då -
att om man bara en gång fick göra en skiva som musikaliskt -
och på alla sätt är riktigt sådan som jag vill ha den.
Men alla stycken var mina egna -
och nu när jag hör på den så tycker jag den låter bra.
Den är en del av min historia och jag lärde mig mycket av den då.
Också den andra skivan Risteys (Korsningen) -
påverkades mycket av producenten.
Det var ganska bråttom att göra den. Jag väntade vårt första barn -
och vi tänkte att vi gör den andra skivan -
ganska snabbt och satsar på den tredje.
Den gjordes med stram tidtabell -
och jag fick inte påverka så mycket -
utan producenten påverkade den mest.
Markus Vainionmäki är en fantastiskt begåvad musiker.
Han gjorde skivan och den är bra.
Den är också en del av min historia men jag undrade när jag får göra -
en skiva som är alldeles sådan som jag själv vill ha den.
När vi började göra den tredje skivan -
ville jag att den skulle bli sådan. Jag måste få sådana producenter -
som gör den så att jag får bestämma hur den låter -
och vilka låtar som kommer med. Jag bestämmer allt.
Inte var jag någon slavdrivare men jag var bestämd med -
att den skulle bli precis sådan som jag vill.
Och så blev det. Jag kan skriva under varje låt -
för de låter precis så som jag tänkt.
En del låtar har blivit bättre än jag tänkt när arrangören -
har lagt till något som är mycket bättre.
Men skivan låter som min egen och är sådan musik -
som jag själv vill höra, och det är mycket viktigt.
Jag lyssnar på gospelmusik ganska mycket just för texterna.
Min favoritmusik kommer nog från den sekulära sidan.
Jag tycker om alternativ rock. Rock- och pop/rocksound, de är min grej.
De senaste åren har min favorit varit Paramore, -
de gör sån musik som jag gillar skarpt.
En annan är Kings of Leon.
Avril Lavigne är en artist som jag gillar.
Det senaste fyndet hittade jag under eurovisionstävlingen, -
Anouk, som har litet rocksound i sin musik.
Jag tyckte alldeles förskräckligt mycket om hennes musik.
Men i allmänhet hör jag på musik på två sätt.
Från den andliga sidan hör jag på kvinnliga artister som -
gör musik jag inte vanligen skulle höra på.
Jag är en känslig människa och älskar också känslig musik.
Jag tror också att jag ska tolka andliga, -
känsliga sånger som talar till människor -
som inte bryr sig om rock.
Hälften av min skiva är vacker och lugn musik.
Sådana artister finns nog i USA, Britt Nicole, Kari Jobe.
Sedan Moriah Peters och andra kvinnliga artister.
Jag beundrar dem som personer, deras äkta tro, -
och deras uppriktiga vilja att göra verkligt fin musik.
Jag hoppas att jag någon dag kan vara -
en liknande artist här i Finland.
Jag har växt upp i en familj -
där musiken alltid varit mycket viktig.
Redan som femåring började jag spela piano på musikinstitutet.
På lågstadiet märkte föräldrarna att jag var mycket ivrig att sjunga.
Då började jag också göra mina första sånger.
När kompisarna skrev dagbok skrev jag dem i form av sånger.
När jag hade bråkat med en god vän, -
så avreagerade jag mig i en liten sång, -
som jag sjöng för mina föräldrar.
De märkte att jag upplever världen på det här sättet.
Jag tycker det är en starkhet. Jag är en mycket känslig människa -
och jag har starka upplevelser.
Det är en styrka att när jag skriver -
så får jag det uttryckt vackert genom sångerna.
Redan som barn uppmuntrade mina föräldrar mig.
"Om det är din dröm, så fortsätt bara och utveckla den."
Som trettonåring fick jag sjunga på en skiva som mina föräldrar gav ut.
Sången hette Pieni laulu (En liten sång) -
och den spelades flitigt på kristna radiostationen RadioDei.
Sen bads jag med som solist i en musikal efter skolan.
Det kristna förlaget Päivä frågade sedan om jag ville göra en skiva.
Jag grep tillfället och började jobba med min första skiva.
I ungdomen hade jag ett roligt skede då jag åkte skateboard.
Min lillebror började först och så kom jag med.
Jag hittade ingen bättre hobby.
Jag ville göra något där jag inte blev handledd.
Jag hade sysslat med balett och friidrott -
och blivit litet trött på alla regler och att följa klockslag.
Så vi började åka skateboard och jag tyckte mycket om det.
Jag var den enda flickan som sysslade med det.
2004 deltog jag i FM-tävlingar.
Jag fick en sponsor, Nikita Clothing, -
ett internationellt skate-snooker-surf-märke.
Så det var en konflikt mellan två drömmar.
Musiken var min grej men också skateboardåkningen.
Jag förstod också att ingetdera skulle ge mig avlönat arbete.
Men jag fortsatte med skateboard och samtidigt gjorde jag en skiva.
Det var så på den tiden.
Jag har varit fyra år med i Samarias arbete.
Mina föräldrar Päivi och Ismo Valkoniemi började 2008.
Pappa är verksamhetsledare och mamma chef för -
arbetsrehabiliteringstjänsterna och VD för oy noark ab.
Jag är utbildad sjuksköterska.
Redan i början av studierna var jag -
intresserad av mental- och missbrukarvård.
Och också av arbete i organisationer.
I Samaria förenas allt det här och passar också in i mina värderingar.
Jag tror på Gud och jag tror att från kristen utgångspunkt -
ser vi på människan på ett fint och värdefullt sätt.
Människan är en värdefull skapad varelse som har en mening.
Jag har alltid drömt om att få vara med i ett arbete -
där man jobbar för att främja den mentala hälsan -
och att motverka utslagning. Samaria gör det arbetet.
Tillsammans med min man grundade jag Samaria Youth -
som är en grupp inom Samaria som vill inrikta sig på ungdomar.
Ungdomar har alldeles egna problem.
Om en medelålders person blir utslagen är det av andra orsaker än -
då det gäller en ung person.
Problemen behöver behandlas på helt andra sätt.
Nu har Samaria Youth funnits i några år.
Först under det senaste året har vi börjat skymta -
vad vår kallelse där är. Vi startade en Lifekurs.
Vi hade ett försök med en grupp om att bemästra sitt liv, -
där vi går igenom livets grundfärdigheter.
Vi ordnar evenemang och försöker aktivt informera på nätet -
om problem och teman.
Vi vill finnas till om någon t.ex. behöver få prata -
så att vi kan vara stödpersoner eller medvandrare för människor.
Sedan är jag också avlönad av Samaria för att göra nätsidor.
Jag hoppas att jag inom Samaria ska kunna göra mera sedan -
när jag återgår till arbetslivet. Jag tror på deras arbete.
Jag tror på de kristna värderingarna och att människan -
från de utgångspunkterna kan få en alldeles speciell hjälp.
Som sjuksköterska hoppas jag kunna hjälpa -
människor i deras problemsituationer.
Jag tycker det är jätteviktigt att göra andlig musik.
Det borde finnas mera kultur med andlig musik,
flera artister och band. Förhoppningsvis är tröskeln låg.
Människor borde förstå att det inte behövs annat än vilja -
att tjäna och utvecklas och bli bättre.
Jag vill uppmuntra alla att göra musik -
och inte göra det till en knäckfråga -
att gåvorna inte skulle räcka.
De räcker säkert om det finns en glöd och iver i hjärtat.
Gå bara framåt och förverkliga era drömmar!
När mina krafter tagit slut
Och rädslan är oövervinnelig
Jag bär en börda
Jag inte orkar med
Jag ser ingen orsak att resa mig
Att orka söka något annat
I spegeln ser jag en okänd gestalt
Ljusen har slocknat, redan sover
det här landet
Någon vandrar ut i mörkret
Trötta människor söker skydd
Jag ligger kvar
Någon letar efter ett nytt hopp
Någon annan ser bara hopplöshet
På kvällen märker jag att jag vandrar ensam
Mörkret kommer oombett
Ensamheten blir kvar
Tills jag vänder mig till Honom som jag känner
Jag måste välja väg
Man kan inte gå i två riktningar
Tills sist svarar vi för våra val
Sovande land melodi och ord Ida Bois