Titta på fågeln Som flyger på marken
Den oroar sig inte för det som kommer
Titta på världen Skapad av Gud
Allting prisar Herren
Sträcker sig mot Skaparen För att få vidröra Honom
Halleluja Fader vår!
Samaria rf har gjort media- arbete alltsedan 1972,
då man började ge ut tidningen Räddningsarken.
Under de 40 åren har media-arbetet utvidgats
till programmet Räddningsarken på TV7
och Samaria groups internetarbete på nätsidorna
och i de sociala medierna.
Jag är Niko Silvennoinen.
Jag jobbar som butiksföreståndare på Sähkömaailma Oy i Lojo.
Som bisyssla gör jag videoinspelningar
och editeringar för Samaria rf.
Att jag hamnat in på det området
är en följd av många sammanträffanden.
Eller man kan säga att en alldeles klar ledning har det varit.
Jag har alltid varit mycket intresserad av allt visuellt;
bildkonst, videokonst, fotografering, musikvideor,
datordemon, spel.
I ungdomen tyckte jag mycket om att teckna.
Jag ritade allt ur min fantasi.
Jag minns också att jag deltog i många tävlingar i bildkonst.
Jag vann ibland och därför hölls intresset vid liv.
I tonåren blev jag mycket intresserad av dator-demon.
Jag har alltid tyckt om datorer.
Dator-demon är en konstform,
där kodarna och grafikerna tillsammans med musikerna
framför sina egna produktioner.
Och jag tyckte helt enkelt att det var coolt,
snyggt att se att man genom att programmera ihop 1 och 0
och genom att rita på rutan kunde få ihop så fina saker.
Det är säkert den största orsaken till jag kan inte koda,
så vill jag fatta kameran och filma.
Jag minns också att jag under årens lopp har tittat
på många fina dokumentärer i YLE,
där berättelsen framskrider lugnt med oerhört fina bilder.
Det känns att varje avsnitt är ett konstverk i sitt slag,
som t ex naturdokumentärer från BBC.
Samarias mediamission är att ge information om nyheter inom Samaria
ta ställning i aktuella diskussioner
och växelverka med understödjare, vänner och klienter.
En central roll i Samarias mediaarbete har vittnesbörden
om möjligheten till tillfrisknande och en ny början.
De berörande berättelserna ger mod
och uppmuntran åt både understödjare och klienter,
som kämpar med beroenden eller andra svårigheter.
Det kristna budskapet och varje människas orubbliga människovärde
har alltid varit en bärande kraft i Samarias arbete.
Berättelsen om den barmhärtiga samariern är en levande del
av arbetet och påminner om den verkliga kärleken,
som vi borde visa varandra.
Mediaarbetets värde ligger också i den förenande kraften
som fogar samman alla som är samarier i hjärtat
och möjliggör deltagande i det goda arbetet!
Nu sitter vi här i kärnan av noark i mitt kanslirum.
Jag är Päivi Valkoniemi och är VD för det här företaget.
Härifrån utges Samariatidningen.
Oy noark ab:s reklamservice gör ombrytningen och AD- jobbet,
som jag själv ganska mycket ansvarar för, alltså tidningens utseende.
Det är en ganska stor och omfattande process
och den kräver ansträngningar av mig och min kollega.
Jani Kemppainen har varit med sedan förra våren
och det här är nu tredje tidningen som han bryter.
Vi ska fråga Jani hur det nu känns?
Nå det känns riktigt bra att ha fått ge sig i kast med
den tredje tidningen och här har nog funnits olika krumsprång
på vägen till tidningsutgivningens förunderliga värld.
Men så småningom börjar det löpa.
Jag var ganska mycket med under de två första ombrytningarna
men den här tredje har du ganska bar klarat av själv.
Jo det stämmer. Det är ganska bra att jag av Päivi
fått möjlighet att komma med egna idéer för tidningen
och bearbeta dem.
Det ger mera spänning att jag får komma med egna idéer
för hur Samariatidningen förs fram.
Men det är bra att jag får hjälp och att tidningen får riktiga
nyanser och uttryck.
Efter skolan gick jag in i armén.
Efter den funderade jag på att gå in på media-området.
Då jag sluppit ut från armén i början av juni
hade jag några lediga månader att fundera över
vad jag skulle göra i framtiden.
I bakhuvudet hade jag mediabranschen.
Det kändes som ett bra alternativ.
Så jag skickade in papperen till Helsingfors evangeliska institut,
medialinjen, och jag kom in där.
Jag hade också ett tredje alternativ.
En kompis ringde och sade att det finns jobb
på en lokal elektronikfirma. Om du är intresserad, så sök det.
I det skedet tyckte jag att det skulle vara ett bra alternativ,
så jag lade in papperen
efter ett par veckor fick jag ett samtal
och blev kallad på jobbintervju. De var mycket intresserade.
Så fick jag meddelande om studieplats, att jag hade kommit in
Så då fick ynglingen mycket att fundera på,
vad skulle han göra av sin framtid?
Jag minns att jag hade mediajobb som första alternativ.
Det intresserade mig mest.
Om man ska börja studera så krävs det pengar.
Så jag resonerade som så att jag skulle ta emot jobbet
på elektronikfirman och stanna där ett par år och sedan börja studera.
Så jag backade studieplatsen, meddelade arbetsplatsen
att jag kommer och så blev det.
Mediabranschen begravde jag helt.
Sedan ringde de från armén och hälsade mig välkommen på jobb dit,
men när jag redan hade kommit in i en bransch
så iddes jag inte längre byta.
Så gick det så att jobbet för ett ― två år blev nästan tio.
Jag hann inte tänka på så mycket annat än arbetet.
I ett senare skede kom flickvännen in i bilden.
Hon är nuförtiden min fru och vi fick också två barn på 2000-talet.
Men när livet sedan kommit in i sina rutiner
började jag fundera på om man i något skede
skulle göra något annat.
Min pappa hade ett antal år tidigare startat en egen elfirma.
Som en sidogren till den hade han grundat
videoservice Aviel Service Oy
som gjorde video- inspelningar och editeringar.
Ursprungligen var där min pappa och min yngsta syster.
Pappa visste att jag alltid varit
mycket intresserad av de här sakerna
och han frågade om jag vill börja studera tillsammans med dem.
Vi saknade alla officiell yrkesexamen i mediabranschen.
Det var då ett lämpligt skede på arbetsplatsen
och jag kunde avtala med dem att jag en dag i veckan
fick studera i Högfors.
Sist och slutligen var jag den enda av oss tre
som gick utbildningen till slut.
Jag fick officiellt betyg för det här jobbet.
I studierna behandlade vi kodandet av hemsidor,
att göra multimedia och videofilmningar.
Jag tyckte bäst om dem.
Kanske var det en delorsak till att jag kom in på det här jobbet.
En annan orsak var den att då ekonomin gick neråt
i slutet av 2010-talet upphörde elektronikfirman i Finland
så jag blev i praktiken utan jobb.
Då hade min far just öppnat sin elfirma,
en riktig butik här i Lojo.
Han bad mig med i firman på filmnings- och editeringssidan.
Det kom som en skänk från ovan.
Jag hade just blivit arbetslös, jag hade två små barn,
nio år av arbete bakom mig i firman som hade gått bra
och så får jag plötsligt veta att nu tar allt slut.
Det kändes som en gåva av Gud att jag direkt kunde övergå
från den ena arbetsplatsen till den andra.
Ett år innan den här förändringen skedde minns jag
att pappa bad mig komma med till Mäntsälä
och filma tillsammans med min syster
vid ett tillfälle som ordnades av KAN
Kristet alkoholist- och narkomanarbete.
KAN leddes då av Ismo Valkoniemi
och därigenom blev jag bekant med Ismo.
Det var ett tillfälle där och jag och min syster filmade
med två olika kameror. Det var första gången som jag
på riktigt spelade in något framförande.
Och den första kontakten med kristet alkoholistarbete.
Ganska snart efter det att Päivi och Ismo Valkoniemi
hade börjat sin tjänst inom Samaria tog de kontakt
och frågade om jag kunde börja göra program för Samaria
enligt samma princip som jag hade gjort för KAN.
Den här gången skulle programmet heta Räddningsarken.
Innehållet var av ganska samma art som i KAN:s program.
Den största skillnaden här skulle vara att programmen
görs på två språk, då Samaria rf är en tvåspråkig organisation.
Programmen skulle alltid göras på svenska eller finska,
beroende på de intervjuade,
intervjuaren eller ämnet som behandlas.
Jag har jobbat här på noark reklamservice sedan förra hösten.
Först som praktikant men nu har jag småningom kommit in
på tidningsombrytningen.
Till utbildningen är jag datanom,
så direkt har jag ingen utbildning i reklam- och tidningsombrytning.
Men det är bra med IT-skolning, för tidningssättande i dag
är ganska mycket ADB-teknik.
Så från min datanomgrund försöker jag bidra med
med mitt kunnande då vi gör den här tidningen.
Det är roligt! Vi har fått till stånd ett team här
som diskuterar och går igenom sakerna tillsammans.
Vi funderar hur läsaren uppfattar vår tidning.
Hur får han en så bra bild som möjligt av en person
eller något evenemang?
Här på tumanhand gör vi mycket jobb
och har ett gott samarbete.
Du är datanom och har inte tidigare sysslat med
program för tidningsombrytning.
Har det orsakat något krångel?
Egentligen skiljer sig inte programmen för tidningstryckning
så mycket från programmen på den grafiska sidan,
men tekniken för ombrytning är helt ny för mig
och den har jag måst träna på.
Jag har varit helt novis, men det är en intressant ny värld
och jag ger mig gärna i kast med de här nya utmaningarna.
Det är trevligt och du har varit så öppen
och färdig att ta emot alla nya saker.
Allt går an! Så här händer mycket.
Berätta vad annat noark reklamservice gör?
Förutom tidningen som utgör en stor del av jobbet
så gör vi broschyrer åt utomstående beställare
och också inom huset folders, identifikationskort och visitkort.
Mera sån här pappersreklam och ―produkter.
Ganska mångsidigt för en så här liten enhet.
Vi kan framställa ett och annat.
Samariatidningen utkommer fyra gånger per år
och det sätter en viss press på jobbet för den görs vid sidan om.
Man måste hitta tid och möjlighet att göra den
och den har ett tema och utgående från det funderar vi
över utseendet på tidningen.
Berätta ännu, Jani, tycker du om att jobba här?
Jo verkligen! Det är jätteroligt att jobba
i den här trevliga och vänliga atmosfären som råder här i huset.
Jag kommer ivrigt till jobbet varje dag.
Det var roligt att höra! Härifrån är det bra att gå framåt.
En riktig solig vår! - Tack detsamma!
Det kristna media-arbetet är mycket viktigt.
Det har ju egentligen kommit igång först på senare år,
då Radio Dei började. Egentligen var TV7,
som startade för ett antal år sedan, den första puffen
till ett riktigt kristet media-arbete.
Då jag tänker tillbaka på de här åren är jag verkligen glad
att jag har fått göra det här arbetet och vara med som en bit
i de här stora sammanhangen.
Det att jag får göra Räddningsarken för Samaria
är riktigt mitt hjärtebarn.
I programmet finns mycket som jag tycker om,
filmningen, editeringen, och det ger mig mycket.
Jag tycker att jag får göra min egen del av Herrens arbete
genom det här programmet.
Det är så att jag bad Gud att någon gång ge mig en uppgift
som jag kunde göra för Honom här i världen.
Och jag tror fullt och helt att det är det här programmet.
Filmandet, editeringen och kristet mediaarbete
är det som jag är kallad att göra.
En liten del av Herrens stora plan,
en liten del men för mig en mycket viktig del.
Räddningsarken har en mycket enkel struktur.
Då vi börjar filma gör vi först
inlednings- och avslutningsdelen.
Sedan spelar vi in något speciellt tema på någon plats.
Till pappers har vi i allmänhet bara några franska streck
och några frågor i anslutning till ämnet.
Så de görs mycket spontant.
Jag har en känsla av att det just är rikedomen i programmet,
den här spontaniteten och närheten.
Det finns en slags närhet i programmet
som gör det trevligt att se på.
Vi har ingen fin studio utan inramningen är ganska spartansk.
Då jag kommer till inspelningsplatsen
improviserar vi och söker en lämplig plats
för inspelningen som ser visuellt bra ut.
Inget irriterande får hoppa fram i bakgrunden
och inget störande oväsen.
Det innehåller vissa utmaningar
och när man får det att fungera känns det tacksamt.
På sätt och vis är det svårt att göra de här programmen.
De innebär stora utmaningar, men när man får det bandat
och ser det komma ut i TV så känner man sig nog nöjd.
Min egen favorit bland de här avsnitten som jag har gjort
är kanske en som skiljde sig från det vanliga.
Det var avsnittet med Samaria Youth som vi spelade in i Lahtis
tillsammans med Lauri Bois och en bekant till honom.
Hela avsnittet filmades i Lauris bekantings höghuskällare.
Det var en mycket enkel omgivning
med mycket nät och galler runtomkring,
och vi ville skapa en känsla av fängelse.
Det var helt annorlunda än allt som jag hade gjort tidigare
och det stannade kvar i mitt sinne.
Det här avsnittet har blivit mitt hjärtebarn.
Ett annat program som skiljde sig från det vanliga,
fastän schemat var alldeles detsamma,
var avsnittet från Estland.
Vi reste dit och filmade på plats vad som händer i Eesti Samaaria.
Det var första gången som jag besökte Estland utanför Tallinn.
Det var en mycket lärorik resa
att få se världen ur en annan synvinkel.
Förhållandena i Estland är nog ganska olika dem i Finland
fastän vi är grannländer och bara skiljs åt av en liten vattenremsa.
Men de har alldeles samma problem i missbrukararbetet
som vi här i Finland.
Samma ämnen och vätskor rör det sig om.
Och de leder till samma problem.
Vill du vara med och göra gott
och ansluta dig till den stora Samariafamiljen?
På våra internet-sidor och i vår facebook-grupp
finns info om hur du kan delta.
Det viktigaste stödet ger du i alla fall genom att be för vårt arbete,
och vi ber alla våra vänner att regelbundet delta i vårt bönetalko!