Titta på fågeln Som flyger på marken
Den oroar sig inte för det som kommer
Titta på världen Skapad av Gud
Allting prisar Herren
Sträcker sig mot Skaparen För att få vidröra Honom
Halleluja Fader vår!
Välkommen till programmet Räddningsarken!
Vi är på den årliga skolningsdagen för Samarias personal
på Karijärvi lägercentrum i Borgå.
Vi ska intervjua några medarbetare som själva rest sig upp ur
svåra livssituationer till att bli arbetare.
Vi får följa med det som händer här på skolningsdagen
Välkomna med!
Samarias årliga utbildningsdag ordnades den 11 februari 2013
Borgå kyrkliga samfällighets lägercentrum Karijärvi.
Avsikten med dagen är att förutom samvaro erbjuda den lagstadgade
informationen om det gångna årets ekonomiska situation
och gå igenom officiella punkter i arbetslagstiftningen.
Merparten av dagen ägnas åt olika utbildningsfrågor.
Vi vet alla exakt, både du och jag,
vad vi lämnar ogjort och vad vi gör.
Var och en av oss borde en gång varje dag gå till foten av korset -
till foten av det kors där Jesus gav sitt liv och sade
förlåt dem, de vet inte vad de gör!
Skolningsdagen började med morgonandakt av oy noark abs
verkställande direktör Päivi Valkoniemi,
om betydelsen av att förlåta.
Sedan presenterade organisationschef Paula Lönnroth
ekonomichef Merja Hurnanen den nya introduktionsmappen
för nya arbetstagare och frivilligarbetare.
Den delades ut åt deltagarna.
Verksamhetsledare Ismo Valkoniemi gick igenom fjolårets
ekonomiska situation och tog upp aktuella frågor
inom arbetslagstiftningen.
Jag började jobba på Samarias hem Betlehem 13 oktober 2011.
Alltså för snart 1 ½ år sedan.
Tiden på Betlehem har på många sätt fått mig att växa.
Jag har egen missbrukarbakgrund och jag har försökt vandra
vid de här männens sida. De har sitt eget förflutna.
Jag har upplevt att jag är på min plats
och en kompis i teamet som hjälper dem.
Jag har själv missbruk i bagaget och med det kom sedan alla slags
besvärligheter med myndigheter o s v.
Jag har inte haft en sådan resa att inte
något negativt skulle ha kommit med.
En dag kom jag till botten så att lägre ville jag inte sjunka.
Jag satt anhållen på polisstationen i Tammerfors
och hade sovit i cellen den natten.
Då tänkte jag att nu får det här räcka och sa att Jesus,
nu vill jag ha mitt hjärta tillbaka.
Jag hade varit på världens vägar
och jag ville komma tillbaka till honom.
Jag visste att bara Jesus kan vara vägen till Fadern,
och på den vägen är jag fram till nu.
Det har gått litet mera än 5 år nu.
Jag hade någon omedveten tanke. Jag hade studerat till närvårdare,
började 2001 och blev färdig 2004 från Joensuu yrkesinstitut.
Jag övervägde då studiealternativen akutvård
eller mental- och missbrukarvård.
P g a mina egna erfarenheter tyckte jag
att mental- och missbrukarvård skulle passa mig bättre.
Jag tänkte att jag skulle kunna vara till mera hjälp för människorna.
Ismo Valkoniemi inledde utbildningsdelen med att föreläsa
om strategiskt tänkande ur Samarias perspektiv.
Han tog också upp vikten av personliga mål
och att leva strategiskt.
Ett strategiskt val kan för en kristen vara beslutet
att som David före striden fråga Gud om råd.
Också det är ett val då vi en vecka har våra annonser
i tidningen så här och följande vecka vända så här.
Det är också ett val och det kan fungera ibland.
Folk läser annonser som är vända upp och ner,
men inte om de är vända så här.
Jag försöker uppmuntra er att bli kreativa.
Jag har jobbat inom missbrukarvården alltsedan jag blev utexaminerad
som ungdomsledare inom kyrkan -96.
Jag har jobbat inom olika organisationer,
först Gröna Oasen rf. Sedan var jag med om att hämta
Betelrörelsen till Finland.
Så har jag varit inom Samaria, och är där nu på nytt
efter att ha varit borta en tid.
Så det börjar bli över tio år.
Jag har erfarenhet av eget missbruk,
jag var fast i drogerna tio år själv innan jag blev troende.
Så jag har ganska mycket erfarenhet från fältet.
Jag provade droger redan som tioåring och i högstadiet,
som femtonåring var jag regelbunden missbrukare av alkohol.
Cannabis kom med några år senare.
Först som 24-åring vaknade jag opp
och då var livet redan ganska tillstökat.
I det skedet kan man säga att Gud fick tag i mig
och stoppade mig.
Efter det började sedan mitt tillfrisknande
efter att jag kommit till tro.
Samaria rf:s styrelseordförande, församlingsrådet Kenneth Grönroos
talade över temat:
Jag är förman, jag är underlydande - Roller och ansvar.
Genom intressanta exempel tog han upp
synpunkter på det vardagliga arbetet.
I många kyrkor finns t o m skrivna texter
om på hur man gör det här och det här.
Som förman har du en mycket viktig roll att skapa en atmosfär.
Du kan försöka avlägsna saker som skapar en dålig atmosfär,
och försöka bygga upp en optimistisk,
positiv och konstruktiv atmosfär.
Samarias konsluterande läkare Hannu Hurri höll en föreläsning:
Jag stödjer andra - hur orkar jag själv?
Hurri betonade principerna om andliga
löften då han talade om hälsa.
Vi har en plats, där vi kan be om kraft.
Största delen av föredraget behandlade
hälsosamma levnadsvanor ur läkarens synvinkel.
Han betonade betydelsen av motion för att motverka depression
och utmattning i arbetet samt betydelsen av hälsosam kost
och av de andliga löftena i samverkan för att vi ska orka.
Enligt Hurri har den största skadan inom hälsovården varit att man inte
tillräckligt har uppmärksammat människans andliga del,
fastän medicinen har utvecklats till en stor gåva till mänskligheten.
Man bör ta Ordet bokstavligt.
I Ordet skrevs för tusentals år sedan
att det är till hälsa för din kropp och att det ska stärka dina ben.
De är ganska spännande löften
och de kan inte medicinen erbjuda.
På samma sätt kan inte läkemedelsindustrin heller svara på
många andra utmaningar, som t ex förlåtelsens utmaning,
som Bibeln uppmanar oss till.
Den har stor betydelse för hur vi orkar och klarar oss.
I bibeln talas det också om
att vår kropp är ett tempel för den helige ande.
Fastän jag nu har litet mage så går jag gärna till gymmet
och tar en promenad i bland,
så att också den fysiska sidan sköts.
Som ung var jag aktivare.
Men den himmelska Fadern är sådan.
Han inte lägger in oss i några scheman
så att vi måste läsa Bibeln 8 timmar och be i 4 timmar,
utan Han har befriat oss till frihet.
Människorna kan försöka hitta på sådant som skapar ångest,
det har jag också upplevt, men Jesus befriade mig från det.
Så den här mannen är fullkomligt fri i Kristus
Jag kan sköta min fysiska kondition, delta i församlingens sammankomster,
allt är fritt inför Honom.
På vårdhemmet har vi en konditionssal.
Också där har vi upplevt fina stunder.
Männen vet min övertygelse, att jag är troende.
Då vi är där och tränar så är atmosfären öppen.
Där tränar vi ihop.
Jag tror inte att varken de eller jag funderar
att hur ska jag nu komma åt att börja predika om Bibeln,
eller slå den i huvudet på dem utan där finns den där friheten
som bör finnas.
De vet att jag av Guds nåd, kanske har färdighet att tala
om andliga ting om det kommer upp där i gymmet.
Det är roligt att bara vara där och tillbringa tid tillsammans.
Grundtilliten och förtroendet kommer många gånger
då människor lär känna varandra.
Ofta kommer förtroendekänslan just genom något annat.
Inte så att jag delar ut traktaer i gathörnen
och skrämmer människor med helvetet.
Det behövs förtroende och då det är ett kristet vårdhem, som Betlehem,
så vet de att de någon dag kan fråga:
- Hur blir man frälst? - Hur kan jag bli troende?
Då kan jag berätta att Jesus är länken
mellan människan och Fadern.
Intressanta och ibland tunga teman är lättare
att smälta i en god atmosfär och växelverkan.
Matpauserna, samvaron och samtalen
gör skolningsdagarna viktiga år från år.
Det här är ett kall.
Jag upplever att Gud kallade mig tillbaka hit
för att hjälpa människor som ännu är fast i droger.
Man kan nog säga att familjen betalar ett pris för det här.
Vi har nog inte fasta arbetstider men jag upplever att jag fått
bara så mycket som jag orkar bära.
Jag är stödperson bara för några personer åt gången.
Man kan säga att jag alltid haft mycket flexibla arbetstider
där jag varit anställd
Det har varit en välsignelse i det. Jag har stor familj
som kräver sin tid och där måste man vara flexibel.
Det blir litet mer krävande nu
den närmaste tiden då jag ska börja
i heltidsjobb så det blir mera pusslande.
Men det är en stor utmaning
och det känns att de tidigare arbetsuppgifterna
har varit som en förberedelse för det här.
Det känns bra och jag känner stor vila och frid inför det här
fastän det är stora saker som hör ihop med arbetsuppgifterna.
Men ändå har jag frid.
Jag känner inte att jag ensam måste klara av allt det här.
Gud ger nog sedan vishet för de här lösningarna.
Motivationen kommer nog av att man får vara med och hjälpa
och ser att någon blir hjälpt. Man får nog feed back,
fastän människorna inte alltid berättar det
men det syns och många är idag
mina goda vänner av dem som jag hjälpt.
De har inte försvunnit ur mitt liv, utan blivit kvar som vänner.
Det är den största feed backen - att man får se att hjälpen nått fram
och människorna kan förankra sitt liv i något
Här inom vårdarbetet är det bra att vi alla arbetare har färdigheter
att tala rakt om Jesus och om hur människan blir frälst
och vad som är grunden för det.
I mitt eget jobb så trugar jag inte andliga ting på någon
men beredskapen finns hela tiden.
Den använder jag sedan vid behov.
Gud gör det här jobbet och jag är en mellanhand.
Jag hoppas att jag får vara Hans redskap.
I jobbet har jag märkt praktiska situationer
att någon klient efter kvällsandakten
kommit efter mig till kansliet och vill fråga närmare om något.
Jag minns en händelse då en man frågade hur kan man komma till tro.
Jag har fått be med någon som själv bett om det.
Och som ville komma till tro.
Också sådana erfarenheter har jag under mina ett och
ett halvt år på Betlehem.
Han kom dit frivilligt.
På det sättet borde det gå till och inte så att man trugar på.
Då jag minns för min egen del att om någon skulle ha kommit
och trugat tron på mig så hade jag inte tyckt om det.
Allt grundar sig på Guds godhet, det är Han som drar oss till sig.
Det är hans kärlek som är grunden.
Gud är nog med.
Man kan inte göra det här arbetet om Gud inte är med.
Alla människor inom drogområdet är så söndriga på så många sätt
så vi har inte egentligen några redskap
om vi försöker i vår egen vishet.
Om jag hade mera utbildning så kunde jag ge råd åt människor
men varifrån får människan sedan sist och slutligen motivation?
Jag anser att det från början till slut är Guds verk
att människan förbereds så att hon vänder sig mot Gud
och ber honom om hjälp.
Gud kan ge oss helande på alla områden,
det andliga, det fysiska, det själsliga
och allt som vi behöver för vårt tillfrisknande.