Krister Lindberg, tänään ilmestyy elämästäsi kertova kirja:
Sydämen samarialainen.
Mistä olet saanut idean tähän kirjaan?
No, oikeastaan en ole itse keksinyt sitä ideaa,
mutta minun elämänihän on, omasta mielestäni,
ollut aika mielenkiintoinen, ja niin ovat monet muutkin ajatelleet.
Oikeastaan Pekka Haapasaari otti yhteyttä minuun
ja kysyi, saammeko tehdä kirjan elämästäsi?
Mitä mieltä olet Samarian kehityksestä näiden 40 vuoden aikana
Sehän on ollut jännittävää ja on ollut vuosia,
jolloin on ollut taloudellisesti tiukkaa
eikä yhteiskunta aina ole ollut myötämielinen.
On ollut sekä valon hetkiä että iloa
mutta enemmän sitä muistaa näitä iloisia hetkiä ja sen että
niin monet ihmiset ovat saaneet Samarian työn kautta apua.
Ja ovat saaneet uuden elämän tai sysäyksen parempaan elämään.
Kehityshän on ollut siinä mielessä positiivinen
että työ on koko ajan kasvanut.
Miltä tuntui jäädä eläkkeelle sellaisesta työstä
joka on ollut enemmän elämäntehtävä kuin palkkatyö?
Jo silloin kun täytin 50 päätin että jos saavutan eläkeiän
ja vaikka olisin terve ja hyvässä kunnossa,
tulen etsimään seuraajan Jumalan avulla.
Tai jonkun joka on halukas jatkamaan tätä työtä.
En aio jäädä paikalle narisevana ukkona
vaan haluan jonkun nuoremman astumaan ruoriin.
Ja aloimme rukoilla asian puolesta muutama vuosi ennen eläkettäni
ja oikein määrätietoisesti etsimään pariskuntaa.
Vaimoni Katehan on ollut vierelläni suurimman osan ajastani
ja sen takia etsimme pariskuntaa jatkamaan meidän jälkeen.
Ja kirjassahan kerrotaan miten se tapahtui.
Mutta se oli kyllä Jumalan johdatusta
että saimme Ismo ja Päivi Valkoniemen
jotka ovat ottaneet tämän työn tehtävänä eikä virkana.
Ja sen takia tuntuu turvalliselta antaa työ eteenpäin hyville
päteville, nuorille ihmisille. Silloin työ on turvallisissa käsissä
Miten aiot vastaisuudessa osallistua Samarian työhön?
Osallistun siinä määrin kuin minua tarvitaan.
Nyt olen enemmän teknisellä puolella,
minullahan on tekninen koulutus,
joten autan seuraajaani Ismo Valkoniemeä
silloin kun kiinteistöissä on ongelmaa
ja keksin erilaisia teknisiä ratkaisuja.
Ja sitten istun eri yhtiöitten hallituksissa
puheenjohtajana toistaiseksi. Olen siis mukana,
mutta en ole mukana päättämässä ja se on tärkein asia
että saan suorittaa näitä toiminnan hauskoja puolia
oman aikatauluni puitteissa.
Mutta minulle on henkilökohtaisesti ollut ihanaa
pitää vielä jalka Samarian oven välissä.
Minulla on vielä avain konttoriin, ja käyn siellä aika usein
Erityisesti kello kahden aikaan, koska silloin siellä on kahvitauko.
Se on hyvä aika käydä siellä ja saada vähän raporttia.
Mutta en puutu varsinaiseen johtamiseen.