Välkommen till Samarias program Räddningsarken.
Idag är vi på Samariadagen.
Vi har haft flera föreläsningar och andra programpunkter.
Vi har ätit och haft kaffepaus och nu har jag här bredvid mig
läkare Hannu Hurri, som föreläste här nyss.
Välkommen till intervjun! - Tack!
Hannu Hurri, du har en lång karriär som läkare
och tittarna kanske undrar vilka slags arbetsuppgifter du har.
Berätta litet om din historia.
Då jag nu redan är över 60 år, så har jag verkat som läkare i drygt 30
År 1984 fick jag specialist- rättigheter i företagsmedicin.
Jag har egentligen under hela min arbetskarriär
jobbat inom företagshälsovården.
Så du har sysslat med medicin på många olika sätt säkert,
då du har studerat vidare vid universitetet.
Du har säkert haft mycket att göra med den naturalistiska världsbilden
Hur passar Gud in i den här världsbilden?
Då jag själv fick nåden att komma till tro år 1982
förändrade det naturligtvis mitt synsätt på många sätt.
Jag fick möta Gud på ett så övernaturligt sätt
att det inte fanns rum för något tvivel.
Sedan dess har jag velat studera Bibeln
och idag kan jag säga, att fastän tidsandan är en annan
så är de bibliska sanningarna fortfarande i kraft i dag
och Gud som har skapat allt, man kan säga att Han skapat medicinen
Det borde inte finnas några konflikter,
men i själva verket är det så att den västerländska medicinen glömmer
vissa centrala sanningar i Bibeln
och t ex glömmer människouppfattningen
inom medicinen den andliga dimensionen,
som sist och slutligen är vår innersta dimension förutom
själslivet och den synliga kroppsliga dimensionen.
Du fick tala om det här ämnet som är viktigt för dig
här på Samariadagen. Rubriken var Tro och hälsa.
Jag kom att tänka på att hur inverkar tron på hälsan?
Tron är ju i grund och botten en positiv sak.
Man behöver inte ta tron som en andlig term.
Om du tror på något och förhåller dig positivt till det,
så har det en positiv inverkan på saker och också på hälsan.
Vissa sanningar i Bibeln, som t ex att ge förlåtelse
är en så positiv sak, att den har betydande effekter på hälsan.
Och tvärtom, om man är bitter så har det negativa inverkningar
och jag tror att många sjukdomar överhuvudtaget inte skulle bryta ut
om inte de här negativa inverkningarna fanns.
Men Bibeln i sig, om man betänker att Gud har skapat allting,
så är Bibeln i alla fall sann och den verkar idag
den är inget gammalmodigt verk.
Där hittas de mest förträffliga hälsotips och även uppmuntring i att
Guds vilja är god och Gud vill hela människor
fastän alla inte blir friska.
På samma sätt som människor söker sig till sjukhusen för vård
så blir alla inte friska, men i alla fall så söker man sig dit.
På samma sätt lönar det sig att söka sig till Gud.
Nå hur förhåller sig då läkarna till det här och till ondskan i världen?
Frågar de sig inte ibland att hur kan Gud älska,
om han låter de här svåra sjukdomarna komma
och han inte helar alla? Hur svarar du på de här frågorna?
Jag tror inte att det på mottagningen
uppkommer så här djupa diskussioner, men annars i dagens läge
frågar sig många människor var Gud är när det händer så mycket ont.
Men då glömmer man totalt att det finns andra krafter också än Gud
Lika verklig som Gud och Guds kärlek är,
lika verkliga är också mörkrets krafter och själafienden som förstör
dödar och stjäl så mycket han hinner.
Och många gånger, man bör nu inte förenkla för mycket
men också vår egen vilja verkar. Vi har ju valfrihet,
på vilken sida vill vi stå, och ofta skyller vi Gud för saker
som Han inte har något med att göra
T ex i USA då det hade varit någon skolskjutning så frågade man sig,
varför Guds hade tillåtit något sådant.
Någon frågade, har ni märkt att vi har utlokaliserat Gud
från vårt skolsystem redan för många år sedan?
Jag tror att vi också är på väg åt ett dåligt håll,
då man inte längre ärar Gud
och inte ens tillåter en sund religionsundervisning
och sedan frågar sig varför allt möjligt händer.
Det är inte länge sedan du fann din väg till Samaria.
Och det har varit ditt eget val
att komma med i Samaria som konsulterande läkare.
Hur gick det till och varför ville du komma med i arbetet?
Det var en stor förmån för mig då jag blev tillfrågad.
Jag tycker att Samarias arbete är ett gott exempel på hur
man förenar en sund kristlighet med professionalism och kärlek
och vilja att hjälpa människor.
Den lilla kunskap som jag från tidigare hade visade att man här
har mycket bättre vårdresultat med missbrukare än på sådana platser
där man glömmer den bibliska människosynen
och de andliga sanningarna.
Jag tror att det här är en mycket exemplarisk verksamhetsmiljö,
som ännu under de senaste åren växt till mycket
och tagit med nya arbetsformer. Det är en stor förmån för mig
att jag får bidra med en liten insats i det här.
Jag skulle ännu vilja be dig om att du skulle komma med några ord
av uppmuntran för sådana människor
som upplever att de är i en hopplös situation.
Som inte längre har något hopp, det kan vara fråga
om missbruksproblem eller andra svårigheter i livet.
Var kan de hitta hopp?
Ofta behövs yrkesmässig hjälp, vilket är en bra sak,
men Bibelns Gud säger i alla fall att Jesus inte kom för att bota
friska utan för att bota sjuka och Gud har medlidande med
alla sjuka och ofullständiga och ingen av oss är ju fullkomlig.
Och det som är omöjligt för människor är möjligt för Gud.
Fastän den syndiga måste möta Jesus i sitt liv för att bli frälst
det är det viktigtaste, men här i tiden vill Gud
ge sin hjälp och nåd både åt de mindre lyckligt lottade
som åt de som har det bra.
Men många gånger så vänder vi oss till Gud
först då det är en nödsituation.
Men det finns så många exempel, också här i samaria-arbetet
och också i vad jag själv sett, att i situationer då det medicinskt sett
är helt hopplöst så har det hänt ett övernaturligt under.
Och å andra sidan ger Gud vishet också åt vårdpersonalen
så att de kan handla rätt och hjälpa medmänniskan.
Men i våra ögon kan det vara en mycket hopplös situation
men inte ur Guds synvinkel.
Det är förstås bra att komma ihåg,
att då vi arbetar i ett sådant här kristet arbete,
att människan är skapad för evigheten
och om människan är framgångsrik
och helt frisk men saknar ett Gudsförhållande och
himmelsvägen inte har öppnats, så är det egentligen en sämre situation
än den som innehåller mänsklig ångest och nöd,
men där kontakten till Gud och Jesus har hittats, I det långa loppet.
Tack Hannu Hurri och välsignelse för ditt arbete och ditt liv.
Tack!
Här bredvid mig har jag nu prosten Yrjö Niemi.
Han är kaplan i Vanaja församling i Tavastehus.
Han har också gjort fängelsearbete i Ryssland i 20 år.
Fängelsearbete går ut på det att man reellt går ut
och träffar människorna där de är, när de sitter där bakom galler.
I somras fick jag också se när de var ute och fällde skog.
Så jag hade riktigt parkettplats.
Alltså: evangeliet åt dem!
Att möta dem och i de där begränsade miljöerna
sedan försöka finna det som är det centralaste budskapet för dem.
I fyra år gjorde jag det här på heltid,
men nuförtiden besöker jag fängelserna fyra gånger.
Nå nu då det har blivit tjugo år fullt,
så vad var det då som tände
ditt hjärta för de här fångarna för tjugo år sedan.
Då jag grundade en församling i miljonstaden Krasnojarsk
så funderade vi över på vilket sätt vi skulle nå människorna.
Då öppnades det här fängelsearbetet
och ännu på en speciellt svåråtkomlig plats,
så det ryckte förstås en med. Just ingen fick komma dit.
Ibland fick man riktigt nypa sig själv,
då man där hade alla tiders chans,
att Gud ge nu någonting helt verkligt åt de här människorna!
Där i Ryssland är det tydligen ganska svårt att verka genom
andra kanaler än den ortodoxa kyrkan.
Så hur har dörrarna öppnats för dig där?
Nå först var det genom ett under,
så att en vän som var med i vår församling då i början,
hade besökt stället en gång.
Och så hade vi en träff med en överste
och han gav oss sedan tillstånd, fastän han litet tvivlade på
att hur skulle det nu gå, när jag inte är ortodox.
Men han gav tillstånd och så började det.
De ortodoxa kom sedan efter några år också själva med
och man önskade särskilt att jag skulle undervisa om
de tio budorden och kristen moral som livsstil.
Hur människan kan leva ett hållbart liv.
Så du träffar fångarna där personligen
så arbetet utförs helt på gräsrotsnivå.
Du är som en människa för människan. Finns där hopplösa fall?
Jag anser att det ingenstans finns hopplösa fall,
men förstås står människor i olika situationer under olika tider.
Men då jag också sett sådant, som t ex en Dimitri,
som var övertygad ateist och började läsa Bibeln
för att kunna disputera med de troende
om hur korkade de är, som tror på en sådan här bok.
Men då han sedan själv läste boken, blev han övertygad.
Och då sedan en ledare för ett kriminellt gäng
berättade sin personliga historia blev Dimitri en andlig ledare.
Och jag minns inte att jag ens här skulle ha träffat någon människa
som under ett år skulle ha vuxit andligen lika mycket som han.
Hur skiljer sig arbetet här som kaplan i Finland och där i Ryssland?
Där har jag hela tiden en sådan publik
som aldrig egentligen har hört evangeliet.
I Finland har ju många hört det,
men annars har ju människorna där samma frågor som här.
Men på ett litet annat sätt då vi ju här i alla fall
har en viss andlig grund.
Men i Ryssland är det i allmänhet
aldrig svårt att prata om andliga saker.
I Finland har det emellanåt förekommit en tröskel för det,
men den har nog nu undanröjts och det är öppnare i Finland så
att man kan diskutera vid kaffebordet eller var som helst.
Tidigare förekom ett slags motstånd,
att de här sakerna hör nu hemma i kyrkan.
Men i Ryssland kan man diskutera överallt.
Och de tycker inte att det är underligt eller något slags
på prackande utan helt naturligt.
Och då det här är en av de naturligaste sakerna i världen
så nog borde man kunna tala om dem.
så nog borde vi tala om de här stora frågorna
som att vart tar vi vägen härifrån?
I stället för att ha en avvärjning på och tala om ditt och datt.
Kanske det hör till vår läggning, jag vet inte.
Jag har många gånger funderat
på det men människor har av någon orsak en rädsla för det här.
Inte har jag heller hittat något slutligt svar på det här.
Men i Ryssland får man njuta av det här.
I helt överraskande situationer kan det komma på tal
att man ombeds att välsigna något.
Jag har under tjugo års tid blivit ombedd att välsigna olika platser
då människor har upplevt att där inte finns välsignelse.
Ett sjukhus har byggts ovanpå en begravningsplast och alla tycker
att det är helt fel och sådant här.
Så nog har människorna andliga behov
och där har människorna inga problem med att visa det.
Därför finns vi ju för att vi ska tala om det.
Du har här på Samariadagen en speciell uppgift att föreläsa.
Här finns många åhörare,
Samariavänner och understödjare, klienter.
Vad ska du tala över, berätta litet för tittarna.
Jag tänkte berätta litet ur Rysslandsvinkeln.
Jag visar några bilder och berättar om exempel
och genom dem belyser jag vår situation här.
Människorna är likadana
så om det fungerar där så kan det också fungera här.
Gud är densamme. Och kraften är samma.
Jag står nu här med noarks verk- ställande direktör, Päivi Valkoniemi
och jag vill fråga henne när ni nu har varit fyra år med i Samaria.
Vad har förändrats och vad nytt har kommit med i arbetet?
Förändringar har skett så tillvida
att vi har gått ut mera från vårdhemmen.
Vi har börjat jobba inom sektorer där vi inte tidigare haft verksamhet
Vi har ganska kraftigt tagit med kvinnorna, de unga, invandrare,
och speciellt barnen ligger oss varmt om hjärtat.
Egentligt arbete utförs inte ännu, men det hänför sig så starkt
till missbrukarhemmen att barnen lider. Vi har alltså kommit ut.
Vi har på sätt och vis fått en ny profil
och människorna ser på oss nu med andra ögon.
Nuförtiden talar media mycket om utslagning,
alldeles om det vore ett nytt fenomen. Men jag vill fråga:
Är det ett nytt fenomen och vad är utslagning?
Hurdan är en utslagen människa?
Det är ju nog inte något nytt fenomen.
Media lyfter ju alltid fram olika företeelser i olika tider
Det har nog alltid i samhället funnits människor
som inte klarar sig på egen hand.
Förstås är utslagningen ett nytt samtalsämne och ett nytt fenome
i vårt samhälle att vi nu har nyhjälplösa människor,
som inte hittar sin plats i det här samhället.
Och genom att de inte hittar sin plats,
Det må gälla studieplats eller arbetsplats eller vad som helst,
och då kommer droger, knark, mentala problem
och många slags krämpor och svårigheter med i bilden.
Det blir ett illamående som tilltar
I takt med att välfärden i samhället utvecklas,
med mera stöd och hjälp, så tycker jag att vi bara
mår allt sämre och sämre och bedrövligare.
Så vart är vi på väg?
Nog tror jag det behövs möten mellan människor
och att vi på riktigt ser dem. Det har alltid funnits,
men nu kommer det igen på ett litet nytt sätt.
Och du frågade hur en utslagen människa är.
I mitt eget arbete ser jag det så här,
kanske det är en stereotyp, men man kan säga att
en så där trettioårig, ung vuxen som inte fått studieplats
eller kanske gått i yrkeskola men inte hittat arbetsplats,
bor kanske hemma eller kanske i någon etta
och vet överhuvudtaget inte vad han ska bli när han blir stor.
Och sedan kommer drogerna med i bilden,
kanske något nätberoende på fel sätt.
Man hittar ingen partner. Vi har en sådan grupp på jobb
hos oss och jag måste alltid fundera över på vilket sätt
jag ska kunna hjälpa de här.
Det är en ganska typisk utslagen, en trettioårig ung vuxen
som inte vet vad han ska göra med sitt liv.
Nu har ni ju inom Samaria också noterats nationellt.
Ett forum är på kommande där du också tidigare har varit talare
som sakkunnig inom utslagning och det här arbetet.
Berätta litet var man har uppmärksammat er.
Det var ju en väldigt stor grej för oss att Sauli Niinistö
under sin valkampanj på sätt och vis fick korn på oss
som ett socialt företag, oy noark ab och därigenom förstås
Samaria och Samarias olika arbetsformer.
Och han besökte oss också.
Och därför syntes vi ganska mycket i media.
Och många frågade att vad gör ni och så där.
Men det ledde också till det att då jag ofta talar inför
olika forum att jag nyligen fick en inbjudan av
Väinö Tanner-stiftelsen som inbjuder olika aktörer till en diskussion
i Ständerhuset i Helsingfors,
om utslagning bland barn och unga.
Och den problematiken att de inte blir slutgiltigt utslagna från allt.
Jag är där kanske mera som repre- sentant för Samaria än oy noark ab,
Men jag får komma med synpunkter på det här och det blir nu i oktober
Så det blir en ganska fin öppning.
Sauli Niinistö deltar själv där som huvudtalare.
Jag tror att det är ett visst erkännande för oss
att vi gör sådant här arbete, att vi uträttar något.
Jag vill ännu fråga dig, finns det hopplöshet?
Nej. Ur Guds synvinkel finns det ingen hopplöshet.
Men om en människa handlar utan Gud
så finns det mycket hopplöshet.
Det lönar sig inte att göra någonting
det lönar sig inte att försöka, man kan sluta med allt.
Men i Samaria har vi som utgångspunkt det att
vi vet att Gud är med oss, vem kan då vara emot oss?
Vi vet att varje människa är värdefull
och hon har hopp och en framtid.
Jag har fått uppleva det helt konkret att största delen
av våra arbetstagare är människor som har varit hopplösa fall
och som har stigit upp längs den här stigen,
det må ha varit ett vårdhem eller ett fängelse
eller det egna hemmet där man har fastnat
och därifrån har man rest sig och börjat arbeta
Som skattebetalare och avlönade människor.
Ur vår synvinkle finns ingen hopplöshet
eller rättare sagt ur Guds synvinkel finns ingen hopplöshet.
Tack, Päivi Valkoniemi! - Tack!