Ja, ruotsiksi siis.
Olen mukana kaikissa meidän hallituksissa ja osakeyhtiöissä,
Oy Samaria Ab:ssa ja Oy Noark Ab:ssa puheenjohtajana.
Aika usein pääsen edustamaan Samariaa,
jos Ismolla ja Päivillä on esteitä.
Edustamme yhdessä vaimoni Katen kanssa juhlatilaisuuksissa.
Esimerkiksi huomenna käymme Missionskyrkanin 120-vuotisjuhlassa.
Tehtävät ovat jossain määrin siis jäljellä.
Mitä Samaria-lehteen tulee toimitamme sen tämän vuoden loppuun.
Silloin tulee tasan 40 vuotta siitä, kun aloitimme lehden parissa.
No, äidinkielenihan on ruotsi
ja siten oli luonnollista, että aloitimme ruotsinkielisenä
mutta aika pian huomasin, että kas- vumme oli suomenkielisellä puolella.
Meidän piti saada ihmisiä, jotka osaavat suomea hyvin.
Vuonna 1985 julkaisimme ensimmäisen suomenkielisen lehtemme.
Ja minulle henkilökohtaisesti tämä on merkinnyt paljon.
Suomenkielen kautta olen saanut valtavasti ystäviä ympäri Suomea
ja erilaisista seurakunnista. Se on paljon rikastuttanut elämääni.
No silla tavalla muuttunut, että ennen olin lavalla aika paljon
ja nyt uusia ihmisiä on astunut tilalle.
Mutta kaikki muuttuu ja niin pitää olla.
Toiveenani on ollut, että tämä uudistuu,
kehittyy ja menemme eteenpäin.
Jos liike tai toiminta ei kehity tapahtuu seisahdus.
Se on erittäin tärkeätä. Ja eräs hienoimpia asioita tässä on,
että Ismo ja Päivi Valkoniemi ovat hyviä laulamaan ja soittamaan.
Sitä ole aina kaivannut, että saisimme enemmän laulua
ja ylistyslaulua työhömme mukaan.
Kate ja minä koemme olevamme kuin isä ja äiti
ja koemme suurta iloa kun saamme tervehtiä uusia ja vanhoja ystäviä
ja saamme olla mukana siunaamassa ja toivomassa jaksamista.
Saamme kysyä ihmisiltä heidän vointia.
Koen että haluan vielä antaa ja olla mukana,
koska olen vielä terve ja hyvässä kunnossa
ja autan mielelläni emeritus- toiminnanjohtajana.
Minusta on aika mukavaa olla sellaisessa elämäntilanteessa,
että voi antaa työnsä eteenpäin sellaisille joista pitää
ja jotka ovat samoilla linjoilla, mutta haluavat uudistaa
ja kehittää työtä yhteiskunnan tarpeiden mukaisesti.