o
Välkommen med till Samaria rf:s program Räddningsarken!
Det här avsnittet är gjort av Samaria Youth
och i dag får vi höra Markos berättelse.
Till först ska jag fråga: Hur går det?
Nå, tack för frågan, det går riktigt bra,
när man tänker på var jag startade och vart jag har kommit nu.
Mitt liv har förändrats sådär till 90% jämfört med vad det var förut.
Jag är född 1975, jag har en storebror och en lillebror,
och mamma och pappa förstås.
Min pappa var pingstvän och vi hade en mycket sträng regim hemma.
Pappa var mycket auktoritär
och det bestämde vad vi fick göra hemma.
Vi fick till exempel inte alls lyssna på musik
och inte ha några affischer värre än Rambo på väggarna.
Vad gällde mamma så fick hon inte ha make up, och inte ha smycken.
Vad har du för minnen från lågstadiet och högstadiet?
Då jag var i lågstadiet upplevde jag ett av mitt livs största trauma
och det är skräck för att uppträda.
Jag kommer ihåg den första gången då jag måste stå framför klassen
och framföra något, jag tror att det var i tredje klassen.
Jag var så skräckslagen att jag började gråta där framför klassen.
Läraren förödmjukade mig ännu flera minuter framför klassen
och lät mig sedan gå. Situationen upplöstes sedan med det.
Men det är nog en avgörande faktor för att skräcken
för att uppträda sedan har blivit kvar,
och det kommer bäst fram just i klassen eller liknande situationer.
Annars är jag mycket socialt lagd, så många har svårt att tro det här.
Jag gick skolan till slut och sedan i yrkesskola.
Den här skräcken för att uppträda följde mig år efter år.
Ännu från högstadiet kommer jag ihåg situationer när jag måste uppträda,
och Marko, 15 år, började gråta.
Jag var ändå ganska omtyckt och blev inte mobbad,
annat än i konfliktsituationer.
Det som är intressant är att klassen alltid var densamma,
både i lågstadiet och högstadiet, likaså parallellklasserna.
Så dom kände mej och visste, att när det blir min tur
så går det igen så här.
Men sedan under yrkesskolåren kom drogerna med i bilden.
Jo, jag var visst sjutton år och mina föräldrar hade just skilt sig
och ända fram till dess hade jag inte haft någon kontakt
med någon som helst drog, därför att det bara inte var möjligt för mig.
Men sedan när skilsmässan trädde i kraft var jag första gången
på något hemmapartaj och där söp jag och det var ju helt toppen!
Man fick liksom bra vibbar av det.
Nu i efterhand kan jag märka att jag blev så förtjust i alkoholen
att jag använde all fritid på att festa och hålla mig till kaljagäng.
Jag skötte nog skolan, så mest var det på veckosluten som jag festade.
Så jag var nog en samvetsgrann elev.
Och efter yrkesskolan lyckades du få jobb.
Jo, efter yrkesskolan gick det ett halvår tills jag skulle in i armén,
så jag fick först en arbetsplats, och sedan efter armén
fick jag stadigvarande jobb. Egentligen var det ett läroavtal,
och så var jag 6½ år på en svarvarverkstad
eller mekanisk verkstad på jobb.
Här börjar ditt liv nu, du har gett dig ut på resa.
Du är inte längre vilse.
Nu när du packar det förgångna i väskan,
kan du lämna det som är mindre kärt,
så finns rum för nytt.
Var glad och sjung, du är bjuden till festen.
Ropa och skratta, kom och sätt dig vid festbordet.
Vid bordsänden ser du den gode kungen som ler,
och glädjer sig över dig.
Med tiden ser du också bakåt och funderar var de blev,
som du inte längre känner.
och vad allt livet förde med sig hur långt jag orkade,
när jag delade det med dig.
Var glad och sjung, du är bjuden till festen.
Ropa och skratta, kom och sätt dig vid festbordet.
Vid bordsänden ser du den gode kungen som ler,
och glädjer sig över dig.
Han valde mig redan före min tid så mycket han älskar mig.
Han valde dig redan före tidens början och idag gläder han sig.
Var glad och sjung, du är bjuden till festen.
Ropa och skratta, kom och sätt dig vid festbordet.
Vid bordsänden ser du den gode kungen som ler,
och glädjer sig över dig.
Var glad och sjung, du är bjuder till festen.
Ropa och skratta, kom och sätt dig vid festbordet.
Vid bordsänden ser du den gode kungen som ler,
och glädjer sig över dig.
I vilket skede fick det här droganvändandet sedan övertaget?
Jo, jag skötte mitt jobb riktigt bra i fyra år,
men veckoslutsfestandet började förlängas
så att jag drack sprit ännu på söndagskvällen
och det började påverka följande veckas början.
Sedan kom drogexperimenten, egentligen redan före armén
men speciellt efter den. Det började som partybruk,
men den första amfetamin dosen gav en obeskrivlig känsla
och drog den lilla grabben helt med.
Så det var som en drog! -Det var som en drog, jo.
Vad var orsaken till att du använde så mycket alkohol?
Delvis var det det att jag hade blivit ensam i vårt barndomshem,
bröderna hade flyttat bort, liksom mamma och pappa.
Jag började kvartera in all slags gäng av utslagna
så att där 24/7 alltid var någon eller några påverkade.
Det gjorde att jag också själv drack Jag skyller inte det på någon
men mitt eget hem kändes främmande och jag var där som gäst.
Och ryktet spred sig att dit kan man ta vägen
om man inte har bostatd eller annars har blivit utslagen.
Ingen av dom här hade någon sysselsättning utan
var redan svårt utslagna och med svåra drogproblem.
På vardagarna gick jag sedan ännu på jobb,
medan det här gänget huserade på husets parkeringsplats.
Dom snodde bandspelare ur bilarna och körde med stulna bilar
och grävde i grannarnas källarförråd
Dom kunde sitta vid datorn när jag kom hem och säga,
se vad vi knyckte från grannens förråd.
Det var en sak som jag inte tyckte om, jag var ingen tjuv någonsin,
jag var bara missbrukare.
Jag bodde i radhus och poliserna ordnade bort grannarna
för ett ½ år från bägge sidor och flyttade själv in i bostäderna
och började följa med trafiken i min bostad.
Dom riggade också upp avlyssnings- apparatur och avlyssnade oss noga
och följde med våra rörelser.
Poliserna var inte intresserade av mej utan mera av det andra gänget.
Jag var ju bara en knarkare.
Om man betraktar drogmissbrukare så är ju deras tidtabell
ganska annorlunda än andra människors.
Dom samlas i vissa bostäder som fungerar som genomgångsplatser
och där är det fullt med prylar, bilstereon och slipmaskiner
och cyklar som man sen får sparka undan
när man ska försöka röra sej där.
Sen på natten får dom får energiladdning för följande dag.
Det är ett ganska slitande liv.
Kan du berätta vad du hade för tankar under den här tiden?
I något skede började jag nog få tillräckligt av det.
Dels var jag led på att vara så snäll, att jag inte fick sagt
att nu packar ni er iväg härifrån.
Jag var så snäll till min läggning. Där var inte en lugn stund,
alltid var någon vaken och mixtrade med något
så det började bli svårt att orka i arbetslivet för mej.
Jag började undra om jag skulle ge upp eller fortsätta.
Men huvudorsaken var väl nog att jag själv var alkoholist
och dom här kompisarna var liksom en länk till
att få tag på droger och sprit.
Jag hade använt amfetamin hela veckoslutet,
och på måndagen gick jag till jobbet vit som ett lakan
och då sa min arbetsgivare att nu är det bäst att du går hem.
Så jag gick hem och var borta två veckor från jobbet.
och när jag gick tillbaks till jobbet fick jag slutlikvid.
Det var en sak jag inte brydde mej om,
jag var inte intresserad av någonting.
Kommunen hade då beslutat att vräka mig från bostaden
efter obetalade hyror och flera varningar.
I princip har jag alltid varit mycket noga med att betala mina räkningar
men min sjukdom gjorde väl att jag började slarva
och alla de andras sjukdom fick jag också sponsra.
De hade mycket bra reda på mina lönedagar
och hade i god tid gjort beställningar för mina pengar.
Därför blev hyrorna obetalda och lusten att betala avtog.
I den här oredan kunde jag ju inte ensam stå för allt,
ingen av dom andra brydde sig om någonting alls.
Jag hade hört nån gång att det finns människor som bor utomhus
och jag kunde inte föreställa mig hur det var möjligt
i ett land som Finland.
Sedan började jag fundera hur jag hade hamnat här.
Jag fick själv uppleva detta, att när kvällen kom
hade jag inget fast mål att rikta mig emot.
Det är en sådan känsla som man inte kan föreställa sig.
Man söker sig instinktivt åt något håll, om man är i stor nöd,
men jag hade ingen plats att söka mig till.
Jag slängde min ryggsäck och mej själv på asfalten
och försökte somna och vänta på följande dag.
Under de senaste åren har det talats mycket om ungdomarnas drogmissbruk.
En del anser att det har ökat, andra igen att det inte har ökat.
I den här motstridiga uppfattningen verkar det i alla fall vara klart
att de som använder, gör det oftare och i allt större mängder.
I Finland finns det få som talar för nykterhet, tom bland troende kristna
Men sådana är vi inom Samaria Youth.
Vi, Samaria Youth är en grupp unga
som vill uppmuntra er till att leva drogfritt.
Livet är en gåva av Gud och det är roligt och intressant i sig självt.
Du behöver inga droger för att förstärka upplevelserna.
Vi vill också stödja ungdomar som lider av psykiska problem
och informera om aktuella saker vad gäller droger och psykisk hälsa.
Du är värdefull, du är fantastisk!
Du är skapad med kärlek.
Glid inte genom livet och låt inte andra fatta beslut för dej.
Gå in på våra hemsidor www.samariayouth.fi
När kom du första gången i kontakt med Samaria?
Nå det var just genom den här boende-enheten.
Jag hade nog hört namnet Samaria förut
men jag visste inte något annat om det.
Men i den vinkel som jag nu känner Samaria
kom jag in för några år sedan,
Då jag var på arbetslivsträning vid Stop-Huumeelle ry.
Där på Stoppi hade de en arbet- kraftspolitisk kurs på gång.
De var på besök för att bekanta sig med Samaria
och kurskanraterna bad mej komma med. Så jag gick med dom dit.
Några dagar senare hittade jag mej själv i arbetslivsträning på Samaria
Samaria beredde mej möjlighet att studera till missbruksarbetare
vid Helsingfors Diakonissanstalt och nu har jag avlagt examen.
Det här är saker som jag inte för 4- 5 år sedan ens kunde föreställa mig.
Nå hur upplevde du Samaria?
De har ju kristna värderingar i sin verksamhet.
Hur förhöll du dej till det?
Först var det en stor tröskelfråga för mig,
och jag minns när man hade morgonsamlingar här
så var jag en av dem som kritiserade dem mycket starkt.
Jag sa att dit går jag åtminstone inte.
Jag var väl närmast ateist och den bild jag hade av de kristna
var nog inte så riktig om man jämför med min gudsbild idag.
Nå det var väl nog morgonsam- lingarna som fick mej att ändra mej.
Jag ansåg inte att de riktigt var andakter utan mera
som en samling före dagens arbete.
Det var inte någon andlig samling för mej.
Jag tänkte att det var en inledning på dagen, där man fick stilla sig.
Det var för mig precis det rätta.
Sedan fick jag bilda min egen Gudsrelation och min egen självbild.
Och nu är jag i den situationen att jag själv leder morgonsamlingar
och för mig har Bibeln blivit viktig.
Jag läser varje morgon något bibelställe
och det har varit ett lärande för mig det senaste 1½ året.
Jag bekantar mig med innehållet med ödmjukhet inför den här saken.
För mig har det fungerat som en bra handbok,
och det gör det för vem som helst,
även om man inte vill ta det så andligt i början,
så hittar man bra levnadsregler.
Vad betyder Gud för dej idag?
Gud, det är någonting stort,
som det lönar sig att eftersträva för alla människor.
Men att förstå det sker inte alltid så värst snabbt eller lätt.
Men det är en sak som alla borde försöka nå i sitt liv
och genom det blir livets innehåll så mycket meningsfullare.
Jag kommer igen inför Dig med det här tomma hjärtat
Du vet allt för Du ser mig
Du godkänner mig ändå, Jesus
Fast jag faller får jag komma igen
Herre intag mig igen på nytt helt och hållet
Låt Din eld rena mig bränna bort allt onödigt
Du vet att jag igen behöver Din vidröring
Låt Din Ande friska upp min själ
Sänk ner Din härlighet, Jesus
så att jag mera skulle bli lik Dig, Jesus
Herre inta mig på nytt helt och hållet
Låt Din eld rena mig bränna bort allt onödigt
Herre intag mig igen på nytt helt och hållet
Låt Din eld rena mig bränna bort allt onödigt, Jesus