DAVID PAWSON BIBELLÄRARE
Guds rike Del 1/2
Jag fick ämnet "Guds kungarike".
Jag har skrivit en bok om ämnet.
"Kingdoms in Conflict" (Kungariken i konflikt).
Den går djupare in på ämnet än jag kan göra på två timmar.
Låt mig börja med att säga att ni inte lever i ett kungarike.
Vi kallas det Förenade konungariket (United Kingdom) -
men jag har nyheter till er. Vi är inte förenade -
och vi är inget konungarike.
Men annars är det inte ett så tokigt namn.
Men vi har inte varit ett kungarike på över tusen år.
Visst, vi har en drottning.
Men vi behöver ju inte tänka på henne alls -
i vårt dagliga liv.
Vi behöver aldrig hänvisa till drottningen då vi fattar beslut.
Jag tänkte nyss på hur lite kontakt vi har haft.
För två veckor sedan fick vi ett kort av henne.
Vi firade nämligen diamantbröllop.
Hon skickar tydligen kort till dem som firar diamantbröllop.
Det var snällt av henne och det är ett mycket bra fotografi av henne.
Och vi är glada över det.
Min son fick också ett brev av henne förra veckan.
Jag äger nämligen nu den bil som byggdes för hennes far -
kung Georg VI år 1939.
Det är en Daimler, ifall ni är intresserade.
Då jag var skvadronledare i flygvapnet -
måste jag svära trohet mot Hennes Majestät Drottningen.
Det ger mig en föreställning om varför det är värdefullt att ha en monark.
Det är den makt hon håller tillbaka från andra människor -
som gör den kungliga familjen värdefull för oss.
Så krigsstyrkorna är i drottningens namn, inte parlamentets.
Likaså vårt rättsväsen, som ibland kan vara lite krångligt, -
men våra domstolar står under drottningen.
Sålunda hålls makten borta från andra.
Och det är hennes värde.
Hon är en anmärkningsvärd dam och hon är kristen.
Det är ingen tvekan om det.
Hennes jultal visar det.
Men största delen av mitt liv har jag struntat i henne.
Och det har varken påverkat mig eller henne.
Vi lever inte i ett kungarike nu, inte sedan Johan av England -
tvingades skriva under Magna Charta för tusen år sedan.
Där började processen med att beröva tronen dess makt.
Den sista kungen som försökte vara en kung var Jakob I.
Han som gav oss bibelöversättningen King James Version.
Han förde vidare längtan efter absolut monarki till sin son, Karl I.
Och det kostade Karl I huvudet.
Engelsmännen ville inte ha en kung som verkligen härskade.
Drottningen har mycket lite makt.
Det finns 10 saker hon kan göra.
Och de är egentligen ganska små.
Men hon gör det utmärkt som galjonsfigur.
Men hon är inte kungarikets regent.
Hon regerar, men hon härskar inte.
Det är skillnaden.
Det som ett kungarike först av allt behöver är en kung.
Det låter väldigt självklart.
Man kan inte ha ett kungarike utan en kung.
En kung som härskar. Vars vilja är lag.
Vars varje önskan är bindande för hans undersåtar.
Vi börjar alltså med att säga att det viktigaste för ett kungarike -
är att ha en verklig kung.
Det har vi inte haft på tusen år.
Vi har en konstitutionell monark.
Det betyder en monark som inte styr.
Som inte säger åt oss vad vi ska göra.
Ett annat krav på ett sant kungarike -
är att ha undersåtar som lyder monarken.
Dessa två delar utgör ett sant kungarike.
En monark som råder och undersåtar som han råder över.
Bara när de två delarna finns på plats har man ett sant kungarike.
Det finns fortfarande några kungariken kvar. Ett är Jordanien.
Där finns en kung, landets namn är Hashimitiska kungadömet Jordanien.
Saudiarabien är ett annat kungarike.
Hemma har jag en bok som handlar om Saudiarabiens historia.
På engelska heter den "Kungariket", svensk titel är: "Saudiernas rike".
Om ni vill veta hur det är att bo i ett kungarike, flytta till Saudiarabien.
Där finns en kung som både regerar och härskar.
I ett sant kungarike hålls inga val.
Där finns inget parlament och ingen opposition. Inga röster.
Man kan inte rösta in eller ut kungen i ett sant kungarike.
Han har ärvt sitt rike.
Han föddes in i den kungliga familjen.
Han är en arvmonark.
Frankrikes premiärminister sade för några år sedan om oss -
att England är en republik, utklädd till en monarki.
Och Frankrike är en monarki, utklädd till en republik.
Det är en ganska djupsinnig anmärkning egentligen.
Men Gud signe henne, hon styr inte.
Och därför styr hon inte över mig.
Hon regerar, och det är det.
Hennes son kommer att bli kung -
då hon försvinner, men hon verkar stanna kvar för evigt.
Då är vi fortfarande det Förenade Konungariket, -
men Skottland har kanske försvunnit vid det laget.
Och vem vet hur det är med Nordirland eller Wales då.
Vi är inte förenade, vi är inte ett kungarike och därför -
förstår vi inte heller riktigt uttrycket "Guds kungarike".
Vi behandlar Gud som en konstitutionell monark.
Någon man tar fram vid offentliga tillställningar -
någon som representerar landet som en sorts galjonsfigur.
Gud är inte sådan. Gud är en Kung.
Om du satte dig till bords i ett judiskt hem -
skulle de tilltala Gud så här innan de börjar äta: -
"Universums Kung."
Det är så judarna uppfattar Gud.
I många språk används samma ord för "kung" och "gud".
Gud är universums kung. Det är första delen av min föreläsning idag.
Han är kung över naturen.
Han är kung över historien.
Han är Kung.
Som pojke sjöng jag en sång om att Gud ännu sitter på tronen.
Den gav mig en känsla av förtröstan.
En liten flicka gick hem från söndagsskolan och sjöng: -
"Gud sitter ännu i telefonen.
Gud sitter ännu i telefon." Och det är en underbar sanning.
Sanningen är att Gud fortfarande sitter på tronen i universum.
Han är Kung. Vi borde tilltala Honom "Ers Majestät".
När hörde ni senast någon inleda en bön med orden "Ers Majestät, -
vi bär fram vår anhållan inför Er tron."
Han är kung över naturen för att Han skapade naturen.
Den största fienden till vår tro är inte ateism utan deism.
Det finns folk i våra församlingar som verkligen tror att Gud -
är det som deismen tror att Han är.
Deismen säger att Gud skapade universum -
men Han kontrollerar det inte längre.
Därför ber man inte t.ex. om vädret -
eftersom Gud skapade naturen som nu följer sina egna lagar.
Nästan som om naturen var en stor klocka.
Gud skapade klockan, men nu är den uppvriden och tickar på -
och det finns inget vi kan göra åt det -
eller ens Han kan göra åt det.
Av personlig erfarenhet vet jag att Gud kan ändra vädret.
Jag har bara bett Honom göra det två gånger.
Men den ena gången var så offentlig att den kom på nyheterna.
Jag var ute på hedarna i Northumberland -
för ett offentligt möte, utan några byggnader inom synhåll.
Vi satt på höbalar på ett stort fält, jag stod på ett lastbilsflak.
En liten generator gav ström.
Enligt väderprognosen för den eftermiddagen -
skulle ett omfattande regnområde dra över Northumberland -
precis då det stora mötet skulle börja.
De hade köpt mig ett komplett fiskeställ -
med regnponcho och stövlar och vattentäta byxor.
Jag undrade varför de hade köpt det.
De sade att häftigt regn var utlovat mitt i mitt möte.
Jag sade: "Men Gud organiserade det här mötet -
och Han kommer inte att låta ett regnmoln förstöra det."
Jag vägrade ta på mig regnstället.
Men i samma ögonblick jag steg upp för att tala kom de första dropparna.
Jag såg hur ett svart moln styrde rätt emot oss.
Jag blev arg på Herren och sade: "Herre, du organiserade detta möte.
Du sade åt mig att komma.
Jag ber dig Herre att dela det där molnet i två delar."
Och Han gjorde det.
Fälten på båda sidor om oss blev dyblöta av regn.
Och jag fick en svidande solbränna.
Molnet delade sig bokstavligen i två.
Regn på båda sidorna, men på oss sken solen.
De rapporterade om miraklet i jordbrukarnas tidning.
Jag vet alltså att Gud har koll på vädret.
Han skapade naturen och Han kan styra den.
Han inte bara startade historien, Han styr den också.
Han är nationernas Kung.
Han är kungarnas Kung och herrarnas Herre.
Han styr val.
Han har utslagsrösten.
Jag kommer ihåg att jag inför ett val för många år sedan frågade Honom: -
"Herre, vem röstar Du på"?
Och Han sade: "Mrs Thatcher."
Och då det blev dags för valet -
blev hon vår premiärminister.
Det betyder inte att Gud är konservativ, tory.
Jag var nämligen ungefär samtidigt i Australien -
och det fanns ett stort bokstånd på flygplatsen -
och där fanns ett fotografi av någon.
Jag såg på fotot och Gud sade att det var den kommande premiärministern.
Han var en ganska aggressiv fackföreningsmänniska -
och mycket labour (arbetarpartiet).
Men Gud sade att det var den blivande premiärministern.
Och jag började tillkännage det i Australien, innan valet hade hållits.
Jag sade åt dem att börja be för honom genast.
Innan han blir vald.
För han skulle bli deras premiärminister -
och vi ska be för dem som styr oss.
Folk sade åt mig: "Hur täcks du påstå att den där supande kvinnotjusaren -
ska bli vår premiärminister?"
Men det blev han, vid nästa val.
Och han blev bättre än de fruktade.
Eftersom de hade bett.
Jag vet alltså av egen erfarenhet att Gud är naturens Kung.
Och historiens Kung. Han sitter på tronen.
Det betyder inte att allt som sker är Hans verk.
Jag ska säga en hel del om det senare.
Men det betyder att Han har sista ordet.
Att Han har utslagsrösten i val.
Det betyder att Han antingen ger oss den regering vi behöver -
eller den regering vi förtjänar.
Och det är en viktig skillnad.
Men Han har utslagsrösten. Till och med i en demokrati.
Det är lättare att förstå om det bara är en person som ska vara kung -
och att Han kan störta kungar och lyfta upp dem.
Men i Europa är vi på väg bort från kungadömen.
Sedan 1914 har 24 krönta europeiska furstar försvunnit.
24 kungariken har försvunnit.
Och de som behållit sin kungliga familj låter dem inte längre styra.
De är bara galjonsfigurer.
Konstitutionella monarkier.
Så är det i hela Europa nu.
Så Europa förstår sig allt mindre på kungadömen.
Därför betyder Guds kungadöme egentligen ingenting.
På Bibelns tid var nästan alla nationer kungariken.
Därför definierar Bibeln aldrig Guds rike.
Folk förstod genast vad det betydde.
De levde alla i kungariken.
Men det är en konstig idé -
för Storbritannien och största delen av Europa.
Tanken på en kung som styr!
Som bestämmer utan en regering, utan val, utan parlament -
utan en opposition, utan något som vi tar för givet som "demokrati".
Det betyder alltså att Bibeln inte har något till övers för demokrati.
Det kunde någon använda som en rafflande rubrik!
Det finns inte ett spår av demokrati i Bibeln.
Jag gick och såg på filmen "De tio budorden" -
och jag kommer ihåg att regissören Cecil B. DeMille -
i sitt tal i början sade: -
"Detta är en film om den väster- ländska demokratins begynnelse."
Jag ville ropa högt: "Verkligen inte!"
Bibeln nämner aldrig demokrati.
Vi är alla skapade till att vara en kungs undersåtar.
Det är då vi finner verklig frihet.
När vi är underkastade en kung som styr över oss.
Varför vill vi inte ha ett kungarike? Varför trivs vi med demokrati?
Varför älskar vi att hålla val? Därför att på det sättet får vi makten.
Vi kan sparka ut en regering några år efter att de valts in.
Det är demokrati. Den ger oss makt.
Det är en av de stora utmaningarna för Guds kungadöme.
Vi ska se mer på det om en stund.
Faktum är att om man ser på naturen -
och på historien -
så verkar det inte som om Gud skulle ha kontrollen.
Vi måste inse det som ett faktum.
Vi måste förlika oss med att saker händer i naturen -
jordbävningar, tromber, tsunamin -
som dödar hundratals människor.
Det är inte lätt att tro på en god Gud som har kontrollen.
Och ser man på allt slaktande i historien -
där miljontals människor dödar varandra ...
Det har aldrig gått tio år i följd under historien utan krig.
Inte tio år av fred.
Det har varit 36 krig sedan "det stora kriget" tog slut.
Som vi kallar det, år 1945.
Just nu är det krig i Syrien.
Det har alltså förekommit 36 krig, ibland internationella krig -
ibland inbördeskrig inom en nation.
Och så säger vi att Gud är Kung över historien!
Och folk undrar varför allt detta sker.
Människor har försökt förstå -
motsägelsen mellan det vi ser och det vi tror.
Människor har på många snillrika sätt försökt lösa problemet.
Ett sätt kallas dualism.
Det är tron på att det finns två gudar.
En god och en ond.
De ligger i strid med varandra.
Ibland drar vi nytta av den goda, ibland tar den onda över.
Det kallas dualism.
Andra säger att svaret ligger i polyteism.
"Poly" betyder många. Det finns många gudar.
Och man måste tillfredsställa dem alla.
Vilket problem vi skulle ha om vi trodde på många gudar!
"Vilken av dem har vi förolämpat?" är frågan då saker går på tok.
Men det har också förekommit debatter om Gud själv.
Detta är det stora dilemmat: -
Är Gud allsmäktig?
Och är Han god?
Om Han är båda två, varför gör Han inte slut på krigen?
Varför tillåter Han svält?
Varför släpper Han igenom det onda?
Varför verkar Han blunda för vad som händer i vår värld?
En del säger alltså att Gud är svag -
och att Han inte kan lösa problemen -
och att Han väntar på att vi ska hjälpa Honom.
Jag hörde en biskop på TV predika om det.
Han sade att Gud är svag som vatten.
"Han vill att vi alla ska resa oss och hjälpa Honom att lösa problemen -
som Han har med vår värld."
Det är inte svaret.
Men jag hör det svaret även inom församlingen.
Att Gud är svag.
Om Han är allsmäktig måste man ta itu med den andra frågan -
och säga att Gud inte är god.
Att Han leker med oss.
Att vi är hjälplösa i Hans händer.
Därför kan vi inte klaga.
Han är Gud och vi är bara Hans skapade verk.
Vi måste acceptera att det är Hans vilja -
att goda och onda saker drabbar oss.
Ingendera av de svaren är Bibelns svar.
Bibeln säger hela vägen igenom att Gud är god och allsmäktig.
Då återstår frågan: "Varför händer det som händer?"
Tills vi möter det problemet ärligt och rakt på sak -
kommer vi inte att förstå resten av Bibelns lära.
Det betyder att det måste finnas mer än ett kungadöme i vår värld.
Det är Bibelns svar.
Det finns många kungar.
Varenda människa vill ha sitt eget kungarike.
Det är Bibelns första svar.
De allra första människorna sade:-
"Gud, vi kommer inte att låta Dig berätta för oss vad vi ska göra.
Vi beslutar själva -
vad som är gott och illa för oss. Och vad som är rätt och fel."
Adam och Eva gjorde det valet.
De ville ha sitt eget kungarike.
Ett litet rike, men deras eget rike.
"Han är inte vår kung!
Vi är inte Hans kungarike!
Om vi gillar frukten på det där trädet -
som Han har förbjudit oss, så äter vi av den!
Vi smakar på den och bestämmer själva -
om den är bra eller dålig för oss."
Sanningen är att vi alla har smakat begärelsen efter ett eget rike.
För många kvinnor är det deras hem. Det är deras bo.
De ska ha det riket precis som de vill ha det.
De är drottningar över sitt eget hem.
Familjen kan vara ditt kungarike.
Du kan styra över den som en kung eller drottning.
Men om vi tänker på andra områden i vårt samhälle -
hur har vi sett kungariken växa upp in den kommersiella världen?
Någon börjar med ett litet företag -
och sedan måste det växa och bli större och större.
För chefen vill ha ett stort rike.
Och snart skaffar han sig en konungslig bil också.
Snart öppnas filialer överallt.
Det finns nästan ingen som börjat med affärer -
som inte har börjat bygga sitt eget kungarike.
Helst med sitt eget namn överallt.
Man ser det gång efter annan inom politiken.
En politiker vill bygga upp sig själv som en kung -
och bygga ett större kungarike som han kan behärska.
Vi ser det tyvärr också inom församlingen.
Någon grundar en församling och vill sedan ha fler i sitt namn.
Och mycket snart har han byggt sitt eget kungarike.
Det är inte vad vi menar då vi talar om Guds kungarike.
Det är människans ambition att ha sitt eget kungarike.
Och ett allt större kungarike. Så fortsätter vi.
Jag kunde tillbringa resten av tiden bara med att tala om mänskliga riken.
Även på en mycket anspråkslös nivå.
De flesta människor ville helst vara sin egen chef, med ett eget företag.
Själva bestämma när de jobbar och vilka uppdrag de tar emot.
Det är tillfredsställande.
Ett av de mest tillfredsställande jobb jag råkat på är halmtäckarens.
Jobbar för sig själv, bestämmer när och med vad han vill jobba.
Han är mycket tillfreds. Det är hans rike.
Och inom det riket är det han som är basen.
Han härskar och styr.
Det gäller alltså nästan varje område.
Upproret mot Gud. "Det här är Du inte kung över!
Jag är kungen här!"
Eller: "Jag är drottningen här!
Du ska inte komma och säga vad jag ska göra!"
Det är synd.
Så kallar Bibeln det. Att vara sin egen boss.
Och att förklara sig självständig från Gud.
Vi måste alltså säga att inte endast är Gud universums Kung -
utan människorna är kungar och drottningar i sitt eget lilla rike.
Och det är inte Guds rike.
Och ändå, bakom alla dessa mänskliga kungar och riken -
säger Bibeln att det finns något annat.
Djävulen är kung över denna värld.
Och det faktum att människan är kung och djävulen är kung -
ger en förklaring till allt ont som händer här i världen.
Det är livsviktigt att acceptera Bibelns lära att människor inte är -
skapelsens krona.
Vi är så betagna i evolutionen -
att vi numera tänker på människan som den högsta i skapelsen.
Som den högst utvecklade varelse som finns.
Och det gör oss ganska stolta.
Men vi är inte de mest högtstående i skapelsen.
Vi befinner oss ovan djuren och under änglarna i Guds skapelse.
Det finns en klass av liv ovanför oss.
De har större intelligens och styrka än vi.
Och större hastighet!
Änglar kan röra sig runt universum snabbare än Concorde.
Om du inte verkligen tror på änglar kan du inte förstå -
Bibelns världsåskådning.
Ovanför oss finns alltså en helt annan nivå av skapade varelser, änglar.
De är överlägsna människorna.
Vi måste komma ihåg det.
Och precis som människorna gjorde uppror mot sin Skapare -
och ville ha sitt eget rike där de styr och deras vilja sker -
skedde samma sak bland änglarna.
En tredjedel av dem gjorde uppror mot Guds rike. I himlen.
Denna insikt behövs för att förstå Bibelns syn på världen.
Denna tredjedel av änglarna som gjorde uppror -
leddes av en ängel.
Han heter Satan och beter sig som en drake.
Han har sitt eget kungarike och det riket är denna värld.
I vår Bibel kallas han denna världens gud, -
furste och härskare över denna värld.
Nya Testamentet säger att vi vet att vi tillhör Gud -
men att hela världen är i den ondes händer.
Nu börjar vi förstå varför det råder villervalla i världen.
Den gör uppror mot Guds kungarike.
Människor gör uppror.
De vill vara jordens hyresvärd inte hyresgäst.
Änglarna har grundat sitt eget rike -
som är den här världen.
Satan har till och med lyckats ändra bönen Fader vår.
Vi ber den inte på rätt sätt.
Den nämner nämligen Satan, så som Jesus gav oss bönen.
Han sade: "Då ni ber varje dag, börja med Gud -
och Hans behov och bekymmer.
Fortsätt med era egna behov och bekymmer -
men avsluta med 'bevara oss från den onde'."
Och när vi säger det inser vi att Satan nämns i slutet av Herrens bön.
Men han har övertalat kyrkan -
att säga: "utan fräls oss från det onda."
Som om det onda vore en sak, inte en person.
Det är ett av Satans bästa knep.
Att övertyga oss om att han inte existerar som en person.
Att det onda är en sak.
Och att det ondas ursprung är ursprunget till denna sak.
Men ondskan är en person.
Personer.
Han hade ju en tredjedel av änglarna med sig i sitt uppror -
så han kan ha agenter utplacerade över hela världen.
Ibland beskyller vi Satan för något han inte har gjort.
Det kan var något en demon gjort.
Han har placerat ondskans furstar -
över varje land och region.
Han använder dem till att bedra oss.
För om något är kännetecknande för djävulens rike så är det bedrägeri.
Han är den största lögnare som någonsin existerat.
Jesus kallade honom lögnens fader.
Han har bedragit så många, även kristna.
Genom att ljuga och sprida osanningar.
Låt mig gå igenom andra kännetecken på Satans rike.
Hans kungarike är den här världen och han regerar verkligen över den.
Mörker är kännetecknande för Satans rike.
Ljuset hör till Herrens rike.
Vi har kommit in i Hans ljus från mörkret.
Satan har aldrig öppnat någon dagklubb.
Det är alltid bara nattklubbar.
Det flesta av Satans onda gärningar sker på natten, i mörker.
I Nazityskland kom Gestapo för att arrestera folk -
klockan tre på natten.
Då man inte var förberedd på deras ankomst.
Det var typiskt för alla de tillfällen Gestapo arresterade judar -
och dem de ansåg vara statens fiender.
Det är ett mörkrets rike. Satan älskar att gömma saker.
Han avskyr att föras ut i ljuset -
och att hans verk avslöjas i ljuset så att alla kan se dem.
Vi är världens ljus, som Jesus själv var.
En del av ljusets funktion är att avslöja saker som är gömda i mörkret.
Satans rike är ett mörkrets och ett bedrägeriets rike.
Ett sjukdomens rike.
Det är ett av hans mäktigaste vapen på den mänskliga arenan: -
att omintetgöra Guds verk genom sjukdomar.
Jag nämner det, för jag ska snart tala om Jesus rike.
Det omfattar också att befria folk från de sjukdomar Satan orsakar dem.
Men det är att gå mitt andra tal i förväg.
Ett mörkrets, sjukdomens, bedrägeriets rike.
Och ett splittringens kungarike.
Det enklaste sättet att besegra en fiende är att splittra dem.
Satan älskar att splittra de kristna.
Hans rike bygger på splittring bland människorna.
Det är ett dödens rike.
Förr eller senare blir han en mördare.
Om ni alls arbetat med ungdomar så hatar ni Satan.
När ni ser vad han gör. Gå längs gatorna -
tidigt på morgonen, så ser ni vad han gör mot unga människor.
Han dödar dem genom droger, genom det som är oäkta -
och förr eller senare är de döda.
Jag talar inte om fysisk död, även om den också kommer med -
i form av sjukdom. Jag talar om andlig död.
Att vara död i förhållande till Gud.
Det är ett av hans mål.
Han vill att folk ska vara döda i förhållande till Fadern.
Då den förlorade sonen kom hem -
sade fadern: "min son var död."
Men det var han ju inte, han levde loppan i Antiokia.
Antiokia var det forntida Paris.
Han hade levt loppan!
Han hade använt upp alla sina pengar och haft det jätteroligt.
Men hela den tiden var han död för fadern därhemma.
Det är den sortens död som karakteriserar Satans rike.
Död gentemot Gud.
Se på folket i ert grannskap.
Tala med dem om evangeliet.
Se vilket mottagande ni får.
Det är förunderligt hur totalt döda de kan vara -
då det gäller andliga frågor.
Man får inget gensvar. Det finns inget äkta liv i dem.
Det är borta.
Den sortens död är en fruktansvärd död.
Människor lever fortfarande, men de är döda.
Uppståndelsekraften behövs för att återuppliva dem.
Bibeln ger alltså en förklaring till varför världen är så i klistret.
Den har befunnit sig i klistret ända från början.
Det är för att folk har förkastat Guds vilja som rättesnöre för sitt liv.
Änglarna också har förkastat den.
När Jesus kom sade Han att Han måste tillbringa tid med Satan -
innan Han tillbringade någon tid med människorna.
En intressant prioritering.
Men Han insåg vilken verklig makt det var som höll människorna i sitt grepp.
"Om jag inte först binder denna starka man kan jag inte befria hans offer."
Folk som inte tror på änglar begriper inte detta.
Eller om de inte tror på en personlig djävul.
De har inga ledtrådar till att handskas med situationen.
Det enda som återstår för dem är alltså att skylla på Gud -
för det som går fel.
Jag tror det är den sortens orättvisa man leds in i.
Satans lögn att Gud är skyldig -
till det smärtsamma och obekväma som händer oss.
Vi skyller på Gud!
Vi beskyller Gud för de krig som vi sätter igång! Som vi utkämpar.
"Varför tillåter Gud detta krig?"
Men det var inte Han som satte igång det eller är skyldig till det.
Om man bara har en vag idé att Gud har kontroll över allting som händer -
så sitter man fast i att anklaga Honom för det onda som händer.
Det är så folk sugs in i djävulens stora lögn.
Jag ska ta upp den stora fråga som allt detta leder till.
Gud säger: "Varför vill du att jag ska vara enväldig härskare -
då du inte vill vara min undersåte?"
Det är en avgörande fråga.
Om ni går härifrån med många frågor är det den jag hoppas ni minns.
Det är det som varit problemet genom allt.
Vi vill att Gud ska vara härskare, men vi vill inte vara Hans undersåtar.
Då jag säger att vi vill att Han ska vara suverän -
menar jag suverän enligt vår vilja.
Vi vill alla att Gud ska göra sådant som vi beslutar att Han borde göra.
Och vi vill inte vara Hans undersåtar.
Bibelns hela berättelse kretsar runt den frågan.
Han frågade det gamla Israel varför de ville att Han skulle vara härskare -
då de inte ville vara Hans undersåtar.
Det är skenheligt att be att Gud ska gripa in -
i sin suveränitet och reda upp allting -
om vi inte vill lyda under Honom.
Många av våra böner, till och med bönerna i församlingen -
berättar för Gud vad Han borde göra som härskare.
Att Han borde få slut på alla krig, reda upp situationen i Syrien.
Jag hör det nästan varje söndag i kyrkan.
Låt mig skärpa frågan genom att formulera den så här: -
har du någonsin velat att Gud skulle härska över din kropp?
Med det menar jag att vi kan säga till Gud att hela någon viss sjukdom -
ta bort smärtan, hela kroppen.
Vi berättar för Gud vad Han borde göra.
Visst kan Han göra allt detta.
Och vi vill att Han ska härska över våra kroppar.
Men är vi villiga att Han tar itu med vårt frosseri?
Eller vårt begär?
Eller allt det andra som vår kropp vill göra?
Att be Gud hela vår kropp -
då vi inte vill placera våra kroppar under Hans styre -
är total skenhelighet.
Så många mänskliga böner går ut på att be Gud vara allsmäktig.
T.ex. bön om väckelse -
i församlingar som är olydiga mot Jesu vilja.
Bön om att Gud som härskare ska gripa in och väcka nationen.
Samtidigt som vi medvetet är olydiga mot Jesu vilja.
Han som är församlingens huvud.
Ni ser vad jag menar.
Detta är problemets kärna.
Därför ser vi inte Guds rike i vår värld.
Endast de mycket skarpsynta ser det.
Men en vanlig människa som lever i Storbritannien i dag kan inte se -
Guds rike.
Därför bryr de sig inte om det. Varför skulle de?
Det är för att Gud vill vara härskaren.
Därför vill Han att vi ska vara undersåtar -
som villigt och med glädje godtar Hans styre över vårt liv.
Och då menar vi alla områden.
Alla områden. Arbete, fritid, pengar, ambitioner och hälsa.
Säger vi: "Gud, hela min kropp, men jag låter den inte göra vad Du vill" -
så är det rena skenheligheten.
Då är det inte underligt att Gud inte lyssnar till böner -
som försöker göra Honom till härskare för vår räkning.
Översättning: Himlen TV7