PAWSON Pelastettu armosta?
Tämän viikon aamuina tarkastelen uskomme perustosiasioita, -
jotka kaikki kristityt jakavat.
Iltaisin tarkastelen kiistanalaisempia aiheita, -
joissa kristityt ovat avoimesti erimieltä.
Katselemme joitakin erilaisia kristittyjen näkemyksiä iltaisin.
Saattaa olla yllätys, että yksi kiistanalaisimmista aihealueista -
kristillisessä ajattelussa keskittyy sanan 'Armo' (Grace) ympärille.
Se on ihana sana.
Mutta englannin kielessä sillä on ainakin 15 eri merkitystä.
Katsomme raamatullista merkitystä.
Englannin kielessä se voi tarkoittaa sulavaa liikettä, kuten baletissa.
Se voi tarkoittaa viehättävää tyyliä - eleganssia; tyylikkyyttä.
Tai charmia; viehätystä, suloa.
Suosionosoitusta tai säädyllisyyttä - myötämielisyyttä pyytää anteeksi.
Tai toimimista halukkaasti - tehdä jotakin kernaasti.
Tai kieltäytymällä tekemästä sitä; vastahakoisesti.
Se voi tarkoittaa viiveen antamista jonkin maksamisessa.
Sinulle annetaan niin monta päivää lisäaikaa maksaa velka.
Se on sana, jolla on kaikki nämä merkitykset.
Sitä käytetään kiitoksena Jumalalle ennen ateriaa; lausumalla rukous.
Se on myös kirkollinen arvonimi piispoille kotimaassani.
Ja herttuoille ja herttuattarille. Se on aristokraattinen arvonimi.
Ja eräs piispaa vieraakseen ottava kirkkoherra kertoi pienelle tytölleen:
"Ennen kuin sanot mitään piispalle, kun hän on täällä meillä, -
sano: 'Teidän armonne'".
Hän otti sen aika kirjaimellisesti, joten piispan saapuessa hän sanoi:
"Mitä olemme saamassa, Herra tehköön meistä todella kiitollisia."
Mikään näistä merkityksistä ei ole raamatullinen merkitys.
Nyt tulen puhumaan pienestä fraasista "Armosta pelastettu".
- Mitä se oikeasti tarkoittaa?
Se ei ole sana, jota käytetään kovin usein Raamatussa.
Alle 20 kertaa UT:ssa, joten se ei ole liian esiin työntyvä.
Mutta se on erittäin merkittävä kristillisessä ajattelussa.
Se on raamatullinen sana - jumalallinen sana.
Sana joka kuvaa Jumalaa.
Uudessa testamentissasi Isä on armon Isä.
Jopa Pyhää Henkeä kutsutaan armon Hengeksi.
Mutta kolminaisuuden jäsen, jota kutsutaan armoksi useimmiten on -
Herramme Jeesus Kristus, kolminaisuuden 2. Persoona.
"Herran Jeesuksen Kristuksen armo" - se on siunaus.
Mikä sanotaan kristillisen jumalanpalveluksen lopuksi.
Minun täytyy aloittaa kertomalla, että sellaista asiaa kuin armo ei ole.
Sitä ei ole olemassa.
Sitä on vain ihmisissä - tai persoonissa.
Sitä ei ole olemassa itsessään; se ei ole asia.
Kun laulamme armosta hyvin tun- netussa laulussa 'Amazing Grace', -
niin emme laula asiasta, sitä ei ole persoonien ulkopuolella.
Pahuuttakaan ei ole persoonien ulkopuolella.
Ei ole sellaista asiaa kuin pahuus; on pahoja persoonia.
Aina sielunvihollisesta alkaen. Mutta pahuutta ei ole asiana.
Edes hyvää ei ole olemassa; on hyviä persoonia, joissa on hyvyyttä.
Mutta hyvyys ei ole asia, jonka voi pakata tai poimia itsessään.
Sitä on vain henkilöissä.
Armo ei ole siis asia, eikä persoonakaan.
Sitä käytetään kotimaassani tyttöjen nimenä. Ja eräs suurin -
sankaritar Englannin historiassa oli tyttö nimeltä Grace Darling.
Hän tuli minun maailman- kolkastani, Koillis-Englannista.
Aivan kuten Jeanne d’Arc oli sankaritar ranskalaisille, niin -
Grace Darling oli englantilaisille, kuningatar Viktorian aikana.
Ja kuningatar Viktoria oli hyvin otettu hänestä, ja kunnioitti häntä.
Hän oli majakanvartijan, herra Darlingin tytär.
Joka hoiti yhtä tärkeimmistä majakoista Britannian rannikon -
ympärillä, Farnen-saarilla koillisrannikon saariryhmällä.
Ne olivat petollisia; sisemmällä saaristoa oli valkoinen majakka, -
ja puna-valkoinen majakka ulompana saaristossa.
Jos menet Northumberland'iin sinun täytyy mennä kalastusalukseen.
Niillä on melkeinpä poikkeuksetta kristillinen nimi.
Kuten 'Ilosanoma' tai John Wesley.
Sillä kaikki kalastajat koillisessa tapasivat olla kristittyjä.
Ja he nimesivät veneensä niin.
Yhtenä iltana höyrylaiva oli tulossa Edinburghista Lontooseen.
Ja se haaksirikkoutui Farnen- saarien vaaralliseen karikkoon.
Ja Grace näki sen majakalta.
Isä oli haluton tekemään mitään, sillä se oli erittäin myrskyinen yö.
Grace sanoi: "Meidän täytyy mennä ja pelastaa heidät!"
Ja he lähtivät soutuveneellä, kaikkien niiden kivien välistä.
Molemmat soutivat ja pelastivat ainakin osan ihmisistä.
Hänet on haudattu Bamburgh'iin.
Jos Koillis-Englannissa kysyy joltakin: -
Oletko pelastettu Gracen toimesta? (= "Oletko pelastettu armosta?") -
Heille tulisi mieleen Grace Darling ja myrsky - Grace on tytön nimi.
Mutta se on myös kallis- arvoinen Jumalan ominaisuus:
Armon Isä, Armon Poika ja Armon Henki.
Joten mitä se tarkoittaa?
Sitä käytetään eniten Jeesuksesta: kolmannes kaikista -
armoon liittyvistä maininnoista liittyy Herraamme Jeesuksen armoon.
Ja sitä käyttää useimmiten Paavali.
Paavali oli enemmän tietoinen armosta kuin kukaan muu apostoli.
Mahdollisesti taustansa takia.
Hän oli ollut seurakunnan vihollinen ja kristinuskoa vastaan.
Hän jätti oman maansa mennen mui- hin maihin vangitsemaan kristittyjä.
Ja Jumala kohtasi hänet sanoen: "Haluan, että palvelet Minua."
Hän hädin tuskin uskoi sitä Jumalalta; -
sillä hän oli ollut seurakunnan vihollinen, -
ja nyt hänen oli määrä olla sen suurimpia lähettiläitä.
Sen tähden Paavali ei voinut lakata puhumasta armosta.
Hän sanoi: "Jumalan armosta minä olen se, mikä olen".
"Olen tehnyt enemmän työtä kuin muut apostolit, mutta Jumalan armosta."
Katsellaanpa sanaa itseään.
Kreikan kielessä sana armo on 'charis'.
Se on sana josta saamme sanat: 'karismaatikko' ja 'karisma'.
Kuten myös sanan 'charity' (hyväntekeväisyys, armeliaisuus).
Alamme päästä sen makuun.
Ensimmäinen asia joka meidän tulee sanoa armosta on se, että -
se on anteliaisuutta.
Se on antamista - ja sen vuoksi tottakai vastaanottamista.
Se on hyvin jalomielinen sana, se tarkoittaa palveluksen tekemistä.
Antamalla heille lahjan jota he eivät odottaneet.
Kuningattarellamme on maassamme useita kiinteistöjä, joita hän antaa -
vuokravapaasti suvulle ja tuttaville.
Ja niitä kutsutaan "grace & favour" taloiksi.
Joten hänen anteliaisuutensa vuoksi he elävät ilmaiseksi -
yhdessä hänen kartanoistaan.
Siinä on anteliaisuuden makua.
Se on läheistä sukua sanalle 'antaa' - ja sanalle 'lahja'.
Minkä takia Hengen lahjoja kutsutaan charisma'ksi - armolahjoiksi.
Karismaattiset lahjat - ne ovat lahjoja Jumalalta ihmisille.
Anteliaisuudessaan Hän rakastaa antaa.
Jumala joka antaa runsaskätisesti.
Ja jota meidät on kehotettu jäljittelemään.
Jumalalliset ihmiset ovat aina anteliaita ihmisiä.
Aina antamassa itsensä muille, ja se on kuin Jumala.
Sitä sovelletaan aina lahjoihin jotka ovat ansaitsemattomia:
Lahjoihin joiden eteen ei voi työskennellä, joita ei ansainnut.
Lahjoja joihin ei ansioitunut, ja joidenka eteen ei työskennellyt.
Sen tähden armo on usein Raamatussa -
esitetty vastakohtana teoille.
Meidät on pelastettu armosta - EI tekojen kautta.
Se on erittäin tärkeä vastakohta.
Olemme pelastetut Jumalan ansiosta emme omien tekojen ansiosta.
Me emme ansaitse pelastusta.
Se tuokin minut toiseen mahtavaan makuun tässä sanassa.
Se ei ole vain anteliasta; se on ansaitsematonta anteliaisuutta.
Se menee vielä pidemmällekin. Armo on Jumalan anteliaisuutta -
niille, jotka eivät sitä ansaitse tai ole työskennellyt sen eteen, -
vaan niille jotka ovat tehneet asioita, jotka tekevät heistä -
vähiten kelpoisia vastaanottamaan. He ovat olleet Jumalaa vastaan.
Ja armossa on tämä sama maku, että se on Jumalan vihollisille.
Se on niille jotka kapinoivat, ei vain niille jotka eivät ansaitse sitä.
Vaan niille jotka ansaitsevat aivan päinvastaista Jumalalta.
Ja Jumala antaa heille - se on armoa.
Se on paljon enemmän kuin tarvitsevien auttamista.
Se menee niille, joilla on aivan päinvastainen asenne, -
jotka ovat kiittämättömiä - ja jotka eivät vain ansaitse sitä.
Siinä on myös makua alullepanosta.
Makua jonkin tekemisestä ensin.
Ei odottamisen makua, vaan aloitteen tekemisen.
Armosta olemme pelastetut, sillä Jumala otti aloitteen; -
antaakseen pelastuksen meille. Hän otti ensimmäisen askeleen.
Hän kutsui minua ennen kuin minä Häntä. Hän rakasti meitä ensin.
Hän teki aloitteen; Hän oli ensin.
Hän loi suhteen Hänen puoleltaan ennen meitä.
Ja tuo kaikki sisältyy sanaan armo.
Olen nyt sanonut tarpeeksi sanasta itsestään, haluan jatkaa -
koko fraasiin "Armosta pelastettu".
On erittäin tärkeää, että ymmärrämme sanan "pelastettu" -
ymmärtääksemme täysin sanan armo. Mitä pelastettu tarkoittaa?
Vastaus on: "Miltä meidät on pelastettu?"
Grace Darling, sankaritar josta kerroin, pelasti ihmisiä hukkumasta.
Lähtemällä matkaan pienellä veneellä majakanvartija isänsä kanssa.
Mistä sitten me olemme pelastetut armon kautta?
Haluan aloittaa huomauttamalla, että liian moni kristitty ajattelee, -
että Jeesus pelastaa meidät helvetiltä - armon kautta.
Se on väärinkäsitys. Hän ei tullut pelastamaan meitä helvetiltä.
Se on lisäetu, mutta se ei ollut Hänen ensisijainen tarkoituksensa.
Hän tuli pelastamaan meidät synneistämme - monikossa.
Kaikista niistä! Jokaikisestä pienestäkin! Siksi Hän tuli.
Sen takia en voi sanoa olevani vielä pelastunut.
Minua huolettaa kun ihmiset käyt- tävät sanaa 'pelastaa' yksinomaan -
menneessä aikamuodossa. Sanoen: "Pelastuin 20 vuotta sitten."
Tarkoitatko ettei elämässäsi ole ollut syntiä sen jälkeen?
Tarkoitatko että olet täydellinen?
Tarkoitatko että Hän pelasti sinun KAIKISTA synneistäsi?
Kaikista syntisistä asenteistasi, ajatuksistasi ja tunteistasi?
Ja syntisistä teoistasi?
Sanoa, että on pelastunut on sama kuin sanoisi olevansa täydellinen.
Enkä ole valmis tekemään niin, en vielä.
Odotan kovasti sanovani eräänä päivänä: "Olen pelastettu".
Mutta se päivä ei ole vielä tullut.
Mielummin käytän niitä tekstejä, jotka sanovat että minua pelastetaan.
Olen pelastuksen tiellä.
Ystäväni Jack Hayford kutsui seurakuntaansa: Seurakunta matkalla.
Se on upea nimi; ei seurakunta joka on määränpäässä, -
seurakunta jolla on kaikki - täydellinen seurakunta.
Jos muuten joskus löydät täydel- lisen seurakunnan älä liity siihen.
Pilaat sen silloin!
Mutta olemalla matkalla oleva seurakunta... ja se on ensimmäinen -
nimitys meidän uskollemme UT:ssa: TIE.
Se viittaa tiehen, matkaan.
Johonkin mikä ei tapahdu hetkessä - johonkin mikä voi viedä eliniän.
Pelastuksen tie - joten en aio kertoa olevani pelastunut, -
mutta kerron teille että olen matkalla; minua pelastetaan.
Ja sinä päivänä kun tuo prosessi on valmis tulen huutamaan selvästi:
"Olen pelastettu!"
Ja jos jatkan uskomista Jeesukseen uskollisesti loppuun asti, niin -
minä pelastun. Huomaa että sanoin: JOS/MIKÄLI.
Puhumme siitä toisessa opetuksessa.
Kerroin teille jo aiemmin että vai- mollani on suuri usko ja luottamus -
asioihin, joita kerron hänelle, mutta yhtä saarnaamaani asiaa -
hänen on erittäin vaikea uskoa.
Se on kun kerron hänen miehensä olevan eräänä päivänä täydellinen.
Se menee aivan hänen uskonsa epäilyksen rajoille. Hän vastasi:
"Jos perustaisin uskoni koke- mukseen, niin en voisi uskoa sitä."
"Mutta jos perustan uskoni Jumalan Sanaan, niin voin uskoa sen."
Minä teen samoin; eräänä päivänä vaimoni on täydellinen.
Jos hän jatkaa luottamista ja kuuliaisuutta Pelastajaansa.
Minun on helpompi uskoa, että hänestä tulee täydellinen -
kuin toisin päin.
Mutta sitä pelastus on, täydelliseksi tekemistä!
Uusi testamentti on varsin selkeä siinä. Ja sen takia -
UT:n sana 'pelastaa' on kolmessa eri aikamuodossa;
olemme pelastetut, meitä pelastetaan - ja meidät tullaan pelastamaan.
Se on prosessi, eikä yksittäinen tapahtuma.
'Armosta pelastettu' ei ole jotakin mikä tapahtuu hetkessä.
Se on jotakin mikä vie koko eliniän - meitä pelastetaan.
Uskoisitko, että kolmesta verbin aikamuodosta UT:ssa -
kaikista yleisin on futuuri; tulevaisuuden aikamuoto.
Pelastus, jota me odotamme innolla.
Odotatko innokkaasti pelastumista, vai etkö ole edes ajatellut sitä?
Paavali sanoo uskoville: (Room. 13:11)
"Pelastus on nyt meitä lähempänä kuin silloin, kun uskoon tulimme."
Oletko koskaan kuullut saarnaajan siteeraavan sitä?
Olemme lähempänä pelastusta kuin uskoon tullessamme.
Huomaan useimpien kristittyjen ajattelevan, että he pelastuivat -
uskoon tullessaan. - Se ei ole totta, olemme nyt lähempänä -
kuin uskoon tullessamme.
Kun katson itseäni aamuisin peilistä, -
sanon: Jumala ei ole saanut sinua vielä valmiiksi.
Hän vielä työstää sitä.
Hän voi jatkaa kunnes on tehnyt aloit- tamansa työn täydelliseksi minussa.
Sitä on pelastus.
Jos kysyisin "Oletko pelastettu?" Niin toivoisin ettei kukaan nostaisi kättään.
Tai muut kuin täydelliset; -
ne jotka ajattelevat pelastuneensa kaikista synneistään.
Sillä siitä Herra on kiinnostunut.
Syy miksi Hän haluaa pelastaa sinut, on se että -
olisit valmis sitä uutta maailman- kaikkeutta varten jonka Hän luo.
Ja jos Hän ei tee sinusta täydellistä, niin saastutat ja pilaat sen.
Jos menisit kirkkauteen sellaisena kuin olet nyt, niin pilaisitko sen?
Todennäköisesti. Mutta Jumala ei ole päättänyt työtään sinussa vielä.
Kun siis sanomme sanat: "Olen pelastettu armosta", -
niin puhumme prosessista, joka ei ole vielä tullut päätökseen.
Mutta eräänä päivänä Jumalan armosta tulee.
Kun kysymme miltä meidät pelaste- taan, ja milloin meidät pelastetaan?
Niin vastaukset ovat hyvin erilaisia.
Mutta raamatullinen vastaus on että meidät pelastettu -
kaikista synneistämme. Milloin? - Kun olemme täydellisiä.
On jotakin perustaa toivoa sen tapahtuvan Jeesuksen palatessa.
Johannes sanoo, että meistä tulee Hänen kaltaisiaan - 1. Joh. 3:2.
Näemme Hänet sellaisena kuin Hän on, kuin peilistä ja Häntä heijastaen.
Kun kaikki muut ihmiset ovat poissa ja katselemme Jeesusta, -
niin me olemme Hänen kaltaisiaan. Se on pelastus.
Joten älkää sanoko, että pelastuitte 20 vuotta sitten herätyskokouksessa.
Älkää koskaan sanoko, että meillä pelastui 7 ihmistä viime sunnuntaina.
Sanokaa: "Aloin pelastumaan herä- tyskokouksessa 20 vuotta sitten."
"Seitsemän ihmistä alkoi pelas- tumaan; aloitti pelastuksen tiellä."
Olen opettanut tätä monta vuotta, ja ihmiset sanovat nyt minulle:
"Minä aloin pelastumaan..."
Ja vastaan: Hienoa! Puhut nyt Uuden testamentin kielellä.
Ja Pietari sanoo:
"Pelastus, joka on valmis ilmoitettavaksi viimeisenä aikana."
Pelastus, joka on odottamassa meitä.
Jos katselee pelastusta vain taaksepäin, jää paitsi kaikesta.
Odotan innolla pelastumista ja toivon että kaikki teistäkin.
Sillä se on Uuden testamentin toivo!
Nyt tarkastelemme: Ketkä pelastuvat? Miten he pelastuvat?
Ja tässä kohtaa kiistanalainen alue tulee esiin.
Kristittyjen keskuudessa on todella syviä erimielisyyksiä siitä, -
kuinka me pelastumme tai kuka pelastaa meidät.
Hyvin yksinkertaisesti; yhdessä päässä ovat ne, jotka sanovat että -
Jumala tekee sen, eikä kukaan muu. Hän tekee kaiken.
Alusta loppuun se on Hänen pelas- tuksen tekonsa. Toisessa päässä -
ovat ne, jotka sanovat että se on meidän tekomme; mitä me teemme.
Ja keskellä, jossa itse olen, sanon, että se on yhdistelmä.
Se on yhteistyötä Jumalan ja meidän välillämme.
Ja sitä ei tapahdu jos emme tee yhteistyötä.
Sillä lahja täytyy vastaanottaa. Ja sana 'charis' ei tarkoita vain lahjaa, -
se tarkoittaa kiitollisuudella vastaanotettua lahjaa.
Joten se tarkoittaa melkein kiittämistä.
Ja ehtoollinen -
on tarkoitettu olemaan tilaisuus kiitokselle.
Kun kiitämme Herraa siitä mitä Hän on meille tehnyt.
Siksi sitä usein kutsutaan eukaristiaksi, mikä tulee samasta -
kreikan sanasta 'charis', ja tarkoittaa kiitosta.
Eukharistia tarkoittaa: Kiitän sinua.
Sama sana tarkoittaa lahjaa ja kiitollisena vastaanottamista.
Lahjasta ei ole hyötyä, jos sitä ei ota vastaan ja käytä sitä. .
Mutta saanen täsmentää näitä kolmea suurta erimielisyyttä.
Ne liittyvät nimiin historiassa.
Ne jotka ajattelevat Jumalan tekevän kaiken liittyvät nimeen Calvin.
Vaikkakin osoitan teille, -
että kalvinismi on hyvin erilaista kuin mitä Calvin itse uskoi.
Sitten on toinen nimi, Augustinus -
joka liittyy myös tähän näkemyk- seen, että Jumala tekee kaiken, -
alusta loppuun.
Augustinus reagoi brittiläistä kris- tittyä vastaan, nimeltään Pelagius.
Joka sanoi että me teemme kaiken; me pelastamme itsemme.
Ja totta kai Pietari sanoi helluntaipäivänä kuulijoilleen:
"Antakaa pelastaa itsenne tästä nurjasta sukupolvesta".
Tai pahasta, kierosta sukupolvesta.
Siinä välissä meillä on hollanti- lainen mies nimeltä Hermanszoon.
Opiskellessaan hän antoi itselleen latinalaisen nimen Arminius.
Ja hän on suuri sankarini.
Yritän antaa teille vain kolme mielikuvaa tästä kaikesta.
Kuvittele, että virtaus menee laiturin ohitse.
Ja laiturilla on ihmisiä, ja vedessä on uimassa ihmisiä.
Mutta virtauksen voima on viemässä ihmisiä -
avuttomasti merelle.
Nyt kuvitellaan että -
on kaksi ruumiista, jotka ajelehtivat laiturin ohi.
Jotka ovat nyt kuolleita; hukkuneita.
Ja joku laiturilta syöksyy veteen ja pelastaa yhden, mutta ei toista.
Ja kiskoo ruumiin rannalle ja alkaa elvyttämään, -
painelee rintakehää ja onnistuu saamaan veden keuhkoista pois, -
ja saaden hänet eloon.
Suoraan sanottuna se on kalvinismia.
Mies oli kuollut, eikä voinut auttaa itseään mitenkään.
Kaiken teki persoona joka syöksyi ja pelasti hänet. Ymmärrättekö?
Huomatkaa, että yksi henkilö jätetään kuolleena veteen.
Nyt toinen mielikuva; kaksi miestä pyristelee vedessä.
He huutavat: "Pelastakaa meidät! Me hukumme!" Ja laiturilta sanotaan:
"Voitte pelastaa itsenne, jos ponnistelette enemmän!"
"Uikaa rannalle! Tänne päin! Kovemmin!" Se on pelagiolaisuutta.
Pelagius laittaa kaiken vastuun ihmisille vedessä - vaarassa.
Sanoen: "Sinun täytyy tehdä ponnisteluja itsesi pelastamiseksi."
Minä olen siinä välissä, minun mieli- kuvani on elossa olevista miehistä,-
mutta avuttomina vedessä, ajau- tumassa merelle ja hukkumassa.
Mutta mies laiturilla heittää heille köyden pelastusrenkaalla. Sanoen:
"Tarttukaa tähän, niin Minä vedän teidät rannalle!"
Se on kolmas mielikuva, ja se on Arminius - arminiolaisuutta.
Toivon selittäneeni asian mahdollisimman yksinkertaisesti.
Keskimmäinen mielikuva sisältää yhteistyötä; tarttumista pelastukseen.
Mutta ne jotka vedetään pelastus- köydellä rannalle eivät koskaan sano:
"Pelastin itseni." He sanovat: "Köyden heittäjä pelasti minut."
Mutta hän on osallistunut omaan pelastamiseensa -
tarttumalla pelastukseen.
Uskon että se on raamatullinen näkemys.
Jumala on heittänyt meille pelas- tusköyden Jeesuksessa, sanoen:
"Tartu siihen, pidä siitä kiinni! Niin Minä kiskon sinut rannalle."
Ja uskon tulleeni rannalle vedetyksi Herramme Jeesuksen armosta.
"Sillä ARMOSTA te olette pelastetut USKON KAUTTA."
Ei uskolla, vaan uskon kautta. Ja se on jotakin mitä on itse tehnyt.
Mitä on itse tehnyt tarttumalla kiinni evankeliumin toivosta.
Tässä on suuri jakautuminen kristittyjen kesken tänä päivänä.
Se menee suoraan läpi historian.
Ajatus, että Jumala tekee kaiken, loogiseen johtopäätökseen vietynä -
tarkoittaa sitä, että Jumala valitsee ketkä pelastuvat.
Ja että se on Jumala joka antaa heille uudensyntymän, sillä -
Hän on valinnut pelastaa heidät.
Ja tämä uudelleensyntymä johtaa parannuksen tekoon ja uskoon.
Mutta kaikki on Hänen tekoaan. Hän antaa parannuksen teon ja uskon.
Eikä meidän tarvitse tehdä mitään. "Pelastumme yksin armosta."
Ja tätä näkemystä pitävät kaikki ns. reformoidut kristityt.
Sillä Augustinus aloitti tuon ajattelun. Ja häneltä se siirtyi -
Martti Lutherille, joka oli augustinolainen munkki.
Ja Jean Calvin kirjoitti suuren teoksen nimeltä:
Institutes of the Christian Religion (Kristinuskon instituutit).
Mikä on käytännössä Augustinuksen oppi -
systemaattiseksi teologiaksi laitettuna.
Ja prostestanttinen uskonpuhdistus oli suurelta osin augustinolaista -
ja kalvinistista uudistamista.
Tässä tulee pieni sekaannus, josta minun täytyy kertoa:
Calvin ei uskonut kaikkea kalvinis- tista opetusta, jota saamme nykyisin.
Voisi itse asiassa sanoa ettei Calvin ollut kalvinisti.
Ongelma on siinä, että häntä seurasi Genevessä mies nimeltä -
Theodore Beza.
Ja Beza vei Calvinin opetuksen loogiseen loppuunsa.
Hänen opetuksestaan tuli paljon ankarampaa, -
paljon mustavalkoisempaa.
Ja niin Bezan kautta, erityisesti kirkko Hollannissa, -
tuli erittäin kalvinistiseksi, Hollannin reformoitu kirkko.
Ja se seurasi Bezaa.
Ongelmana oli että tämä jo mainitsemani Arminius -
oli todellakin kulkemassa suoraan Hollannin reformoidun kirkon läpi.
Arminius uskoi, että ne jotka uskovat tulevat pelastumaan.
Ja niin minäkin uskon. Niin uskon UT:n opettavan.
Ne jotka ovat tehneet parannuksen synneistään ja uskovat, -
tulevat vedetyiksi rannalle evankeliumilla.
En usko, että Jumala valitsee sen ketkä tulevat pelastetuiksi.
Jos Hän päätti siten, niin minun täytyisi kysyä Jumalalta:
"Miksi et pelasta kaikkia?"
Jos kaikki on Sinun tekoasi, niin miksi niin monet eivät pelastu?
Se on tärkeä kysymys.
Se tarkoittaa ettei Jumala ole rakastanut kaikkia.
Sitä ettei Hän rakastanut maailmaa.
Hän rakastaisi vain valitsemiaan. - En voi hyväksyä sitä.
2. Tim. 2:4 sanotaan selvästi:
'Jumala tahtoo, että kaikki ihmiset pelastuisivat.'
Joten mikseivät he kaikki pelastu, jos se on Jumalasta kiinni?
Minulla ei ole tätä pulmaa, sillä uskon että Jumala rakastaa kaikkia ihmisiä -
ja kaikki ihmiset voivat pelastua. JOS he tekevät parannuksen ja uskovat.
Jos he tarttuvat pelastukseen, niin Jumala vetää heidät rannalleen.
Mutta he eivät tartu. Suurin osa ihmisistä ei käytä mahdollisuuttaan.
Evankeliumina julistaessa ehkä vain muutamat vastaavat.
Se ei ole Jumalan syy, se on heidän syynsä.
Niiden, jotka eivät pelastu, ei pidä koskaan syyttää Jumalaa siitä.
Heidän täytyy syyttää itseään etteivät vastanneet.
Aito kalvinisti uskoo, että se on kokonaan Jumalan syy.
Jos kysyy miksei Jumala, joka Sanas- saan haluaa kaikkien pelastuvan, -
sitten tee sitä, jos se kaikki on Hänen vallassaan?
Silloin he alkavat puhumaan oudosti: -
"Se on Jumalan käsittämätöntä viisautta."
Toisin sanoen ei ole vastausta.
Heillä ei ole vastausta, he sanovat että Jumala tietää, mutta me emme.
Ihmisen näkökulmasta se tekee pelastuksesta lottoarvonnan.
Miksi saarnata evankeliumia, -
jos Jumala on jo valinnut ketkä pelastuvat ja ketkä eivät.
Jos olisitte vain nukkeja, -
niin lopettaisin evankeliumin saar- naamisen oitis. Saarnaan sitä vain -
koska haluan ihmisten vastaavan uskon kautta armoon.
Ja vastaanottavan pelastuksen lahjan, jota heille ojennetaan.
Joten paljastan koko asian. - En ole pelagiolainen, -
että ajattelisin kuten Pelagius. Hän oli brittiläinen munkki.
Pelkäänpä, että se mikä johti hänet harhaan, -
oli se kun hän meni Roomaan.
Ja oli pöyristynyt kristittyjen alhaisesta elämästä Roomassa.
Moraalittomasta elämäntavasta.
Hän koki ongelman olevan siinä etteivät he ponnistele itse.
Sen vuoksi hän taipui laittamaan koko vastuun tilanteesta ihmisille.
Saarnaten sitten, että koko vastuu on uskosta osattomilla -
tulla uskoon, uskovaisiksi. - En ole sillä puolella.
Enkä ole kalvinistien puolella, jotka sanovat kaiken johtuvan Jumalasta.
Että Hän tekee päätöksen kuka pelastuu ja tekee kaiken.
Mutta olen arminiolainen. Minua kutsuttiin arminiolaiseksi -
kauan ennen kuin tiesin mitään Arminiuksesta.
Ajattelin, että minun täytyy tutkia tätä miestä.
Sain käsiini kolme hänen paksua teostaan.
Aloin lukea sitä, ja ajattelin: "Mutta tätähän minä saarnaan."
"Tämä on Raamatussa." - Kerronpa teille enemmän Arminiuksesta, -
sillä tätä nimitystä arminiolaisuus viljellään ympäriinsä.
Eivätkä ihmiset edes tiedä kuka hän oli ja mitä hän puolusti.
Siitä on tullut leima kritisoida toisia kristittyjä.
Mutta hän oli ihmeellinen mies.
Hänen isänsä kuoli samana vuonna jona hän syntyi.
Hänestä tuli raamatuntutkija, hän kävi useita yliopistoja.
Ja hän päätyi Geneveen, missä Calvin oli ollut, mutta nyt se oli -
Bezan käsissä. Ja kuunnellessaan Bezan opetusta hän ajatteli:
"Ei, en voi mennä tuon mukana, tuo ei ole raamatullista."
Lopulta hän palasi Amsterdamiin muiden maiden kautta kierrettyään.
Hänestä tuli saarnaaja Amsterdamin suurimmassa kirkossa.
Olen käynyt tuossa kirkossa, se on aivan pääaukion edustalla.
Siellä Hollannin kuningasperhekin kävi.
Hänestä tuli kaikkein pidetyin saarnaaja Hollannissa.
Hän saarnasi tätä tarvetta vastata Jumalan armoon -
ennen kuin se vaikuttaa elämässämme.
Hollannin reformoitu kirkko ei pitänyt siitä ollenkaan.
Kuitenkin hän eli niin pyhää elämää, että -
kukaan ei uskaltanut kritisoida häntä eläessään.
Mikä maine omistaa!
Kaikki myönsivät, että tapa jolla hän eli oli pyhä.
Mutta heti hänen kuoltuaan -
pidettiin suuri kokous ja päätet- tiin, että hän oli harhaoppinen.
Häneen ei uskallettu koskea eläessään - mikä on kunnianosoitus hänelle.
Joten hänen kuolemansa jälkeen he pitivät ns. synodin, -
kaupungissa nimeltä Dordt. Ja Dordtin synodi julkaisi -
sen mitä nyt kutsutaan kalvinismiksi - mikä on levinnyt ympäri maailmaa.
Amerikassa on vahva paluu kalvinismiin.
Eräs TV-ohjelma kertoi minulle seurakunnasta Washington DC:ssä, -
mikä on tulossa erittäin vahvaksi kalvinistiseksi seurakunnaksi.
Siinä näytettiin seurakuntaa ja sanottiin ihmisten kerääntyvän sinne.
Sehän on hyvä uutinen, että kaikki riippuu Jumalasta, eikä meistä.
Dordtin synodissa syntyi 'Kalvinismin viisi pistettä'.
Näetkös, tämä ajattelu armosta, -
mitä kutsun riippumattomaksi armoksi tai vastustamattomaksi armoksi.
Ajatuksesta, että Jumala pakottaa meidät pelastumaan, -
ja jatkaa pakottamista niin kauan että olemme pelastettuja.
Ja he julkaisivat kalvinismin viisi pistettä, jotka seurasivat -
akronyymi sanaa nimeltään TULIP (tulppaani - suom; T.E.R.V.E.).
T.U.L.I.P. - nykyajan kalvinismin viisi pistettä.
Tulppaani -
Hollanti on kuuluisa miljoonien tulppaanien viennistään.
Mutta tämä ei ole kaikkein kaunein Hollannista tullut tulppaani.
Käydäänpä kirjaimet läpi:
T = täydellinen turmelus.
Se on uskomus, että olemme menneet niin pitkälle synnissä, että -
olemme niin kuolleita synnissä, että emme voi vastata evankeliumiin.
Täysin kykenemättömiä. Ja ennen kuin Jumala antaa uudensyntymän.
Ennen kuin olemme uudestisyntyneitä olemme täysin kykenemättömiä -
tekemään parannusta tai uskomaan. On hyödytöntä käskeä -
jotakuta tekemään niin, jos he ovat täysin kykenemättömiä siihen.
Seuraava kirjain; U = 'Ehdoton armonvalinta'.
Mikä tarkoittaa, että Jumala päättää kenet pelastaa, -
täysin riippumatta henkilöstä itsestään.
Hän päättää, että pelastaa tämän ihmisen mutta ei toista.
Minusta tämä on vastoin UT:n antamaa kuvaa Jumalasta.
Arminius todellakin teki tutkielmansa Jumalan luonteesta.
Tämä oli suuri kysymys; millainen Jumala todella on?
Tarjoaako Hän pelastusta johon voimme tarttua parannuksen teolla -
ja uskolla, vai pakottaako Hän mei- dät parannukseen tekoon ja uskoon?
Onko parannuksen teko meidän vai Hänen tekonsa?
Entä onko uskominen meidän vai Hänen tekoa?
Joten 'ehdoton armovalinta' tarkoittaa sitä, että Jumala -
joka tietää mitä tulevaisuus voi olla, ei perusta valintaansa siihen.
Tai mihinkään ihmisessä, menneessä, nykyisessä tai tulevaisuudessa.
Hän vain valikoi nimen ja sanoo: "Tämän henkilön Minä pelastan."
Eikä Hän koskaan kerro miksi pelasti tuon toisen, mutta ei toista.
Merkillinen uskomus minusta.
Kolmas kirjain; L = 'Rajallinen sovitus'.
Se tarkoittaa ettei Jeesus kuollut kaikkien puolesta.
Kristus kuoli vain niiden puolesta, jotka valittaisiin pelastumaan.
Heidän perustelunsa on ettei Jumala voisi rangaista ihmisiä kahdesti.
Kuinka Hän voi rangaista Jeesusta meidän synneistämme, -
ja sitten vielä meitä, jos emme ota vastaan?
Rajallinen sovitus = Jeesus kuoli vain valittujen puolesta, -
ei kenenkään muun puolesta.
Calvin itse ei uskonut niin, hän uskoi, että kaikkien puolesta.
Mutta Dordtin synodi teki tämän kalvinistisen pisteen:
Jeesus kuoli vain niiden puolesta, jotka Jumala oli valinnut pelastumaan.
Neljäs piste oli: 'Vastustamaton armo'.
Se on uskomus, että armo ei ole ansaitsematon palvelus, -
kuten minä olen kuvannut sitä, vaan vastustamaton voima.
Kun armo muuttaa ihmiseen niin he eivät voi sille mitään.
Heidät pelastetaan ja tehdään täydellisiksi Jumalan päätöksestä.
Ihmisten yhteistoiminnalla ei ole merkitystä.
Vastustamaton armo on kuin Jumala pakottaisi meidät pelastumaan, -
pakottaen olemaan pyhiä ja pakottaen meidät kirkkauteen.
Kaikki tämä juontaa Augustinukseen, joka opetti ensimmäisenä, että -
Jumala käyttää voimaa ihmisiin.
Ja se johti kirkon käyttämään voimaa ristiretkillä ja inkvisitiossa.
Tämä ajatus että Jumala käyttää voimaa ihmisiin, -
ja pakottaa heidät tulemaan luokseen ja pakottaa parannuksen tekoon, -
on vahingoittanut seurakuntaa erittäin suuresti.
Ja johtanut seurakunnan käyttämään voimaa käännyttämisessä.
Minkä Augustinus muuten perusti Jeesuksen vertaukseen; -
hääjuhlista, mihin ihmiset eivät tulisi sisälle, ja sitten -
juhlien Herra sanoo: "Mene teille ja aitovierille ja pakota heitä -
tulemaan sisälle..."
Hän ei tarkoittanut pakottamista voimalla; niskasta raahaamalla.
Hän tarkoitti "Suostuttele heitä hyväksymään kutsu".
Tästä yhdestä tekstistä tuli Augustinukselle oikeutus -
pakottaa ihmisiä tulemaan kristityiksi. - Sitä he yrittivät inkvisitiossa.
Sen takia kristittyjen armeijat lähtivät käyttämään voimaa -
saadakseen takaisin pyhiinvaellus paikat Pyhästä maasta ristiretkillä.
Viides piste; P = Pyhien kestävyys ('Ehdoton pelastusvarmuus').
Ajattelen että kestävyys on vähän harhaanjohtava sana, -
kutsun sitä mielummin 'Pyhien suojeluksi'.
Sillä se on uskomus, että kun aloittaa kristillisen elämän, niin -
ei voi tehdä mitään sen suhteen; -
sillä tiellä jatkaa loppuun saakka, koska Jumala pakottaa siihen.
Se on uskomus, että pyhät kestävät loppuun asti, -
koska Jumala laittaa heidät kestämään.
Sitäkään ei ole Raamatussa.
Toisessa opetuksessa puhun siitä voiko pelastuksensa menettää.
Suositusta sanonnasta: 'Kerran pelastettu, aina pelastettu'.
Sitä ilmausta tai ajatustakaan ei löydy Raamatusta.
Raamattu kutsuu meitä jatkamaan ja pyrkimään eteenpäin:
"Pyrkikää pyhitykseen, sillä ilman sitä ei kukaan ole näkevä Herraa."
Mutta siitä enemmän toisessa opetuksessa, se on osa kalvinismia.
Että Jumala pakottaa jatkamaan kohti pyhyyttä, kunnes on täydellinen.
Tiedän että Raamattu sanoo, -
että Hän voi viedä loppuun sen minkä on teissä aloittanut.
Se ei ole väistämätöntä; Hän sanoo että voi viedä.
Sanotaan että; 'Hän voi varjella teidät'.
Ne jotka jatkavat luottamista ja kuuliaisuutta Herraan; -
ne jotka jatkavat uskossa - heidät Hän voi varjella loppuun asti.
Hän voi saattaa heidät täydellisyyteen, -
mutta tämä koskee niitä, jotka jatkavat uskomista ja luottamista.
Usko ei ole jotain mitä harjoittaa kerran ja saa lipun taivaaseen, -
ja sitten kaikki on ohi.
Usko on uskollisena olemista; luottamista kun kaikki menee väärin.
Roikkumista Jumalassa; ollen taker- tuja kun kaikki näyttää mustalta.
Se on uskoa, pelastavaa uskoa!
"Joka kestää loppuun asti, pelastuu." Se on Jeesuksen lupaus.
Jos siis kestämme; jos jatkamme luottamista ja uskomista.
Niin sitten me saavumme perille; olemme matkalla.
Jos jatkamme tällä tiellä se johtaa kirkkauteen. Siitä ei ole epäilystä.
Mutta jos harhaudumme, niin matkaamme jonnekin muualle.
Se on erittäin tärkeä totuus. Joten se on kalvinistinen paketti, -
uskomuksesta jota kutsutaan riippumattomaksi armoksi, mikä -
mikä neljännessä kohdassa tavataan vastustamattomana armona.
En usko Jumalan armon olevan vastustamatonta, uskon Hänen -
antaneen vapauden sanoa ei. Vapauden vastustaa Häntä.
Vapauden kapinoida. Vapauden, kuten yksi UT:n kirjoittaja sanoo:
"pilkata armon Henkeä!"
Palaamalla vanhaan elämäänsä.
Te tiedätte yhtä hyvin kuin minäkin että Amerikka on täynnä ihmisiä, -
jotka tekivät uskonratkaisun, mutta eivät nyt vaella pelastuksen tiellä.
Luopioita on kaikkialla, tapaan heitä.
Luvut suurista evankelioimiskokouk- sista ovat vähän harhaanjohtavia.
Teimme Englannissa vähän tutkimusta Billy Grahamin kokouksen jälkeen.
Ja tuhannet olivat vastanneet.
Vain yksi kuudestatoista oli vielä Tiellä viisi vuotta myöhemmin.
Ongelma on siinä, että nuo kaikki muut sanovat:
"Me kokeilimme, eikä se toiminut."
Heidän oli sanottu olevan uudestisyntyneitä.
Meillä todella täytyy olla taakka tästä.
Se ei ole automaattista, että pelastuksen tiellä aloittaneet -
pääsevät loppuun asti.
Läpi koko matkan olemme pelas- tetut armosta, USKON KAUTTA.
Se ei tapahdu hetkessä, prosessi on riippuvainen meidän -
jatkuvasta uskostamme Herraan Jeesukseen. Mutta siitä myöhemmin.
Olen puhunut teille pelastavasta armosta ja riippumattomasta armosta.
Mutta loppuajan haluan puhua toisenlaisesta armo-opista, -
joka leviää nopeasti ympäri maailmaa internetin välityksellä.
Missä maailmassa elämmekään!
Se että sanojani täällä on seurattu ympäri maailmaa on pelottavaa.
Erityisesti kun Jeesus sanoi, että jokaisesta huolimattomasta sanasta -
joudumme tuomiolle, ja minunkin saarnaamiseni on täynnä niitä.
Ja silti se leviää kaikkialle.
Armosta on siis uusi näkemys, joka leviää nopeasti maailmalla.
Sitä kutsutaan 'vapaaksi armoksi'. Olettekohan törmänneet tähän?
Riippumaton armo on uskomus ettei armo ole ansaitsematon palvelus, -
vaan vastustamaton voima.
Vapaa armo on melkein päinvastainen.
Sitä opetetaan täällä Amerikassa.
Poimin yhtenä päivänä kirjan nimeltä 'Without Charge' (Ilman syytöstä).
Ja se on kirja vapaasta armosta.
Sitä lähetetään keskuksesta, en nimeä henkilöä, mutta -
keskuksesta Singaporessa ja se leviää läpi Aasian ja Afrikan.
'Vapaa; ilmainen armo' - sanon heti että armo on ilmaista.
Sen eteen ei tarvitse työskennellä tai maksaa siitä.
Se on ilmaista.
Se ei tarkoita ettei sen vastaan- ottamiseksi tarvitse tehdä mitään.
Tässä hankaluus tulee. Ja joillakin kristityillä on eräänlainen fobia -
sanan 'teot' suhteen. Olenkin jo sanonut että -
UT usein sanoo, että pelastumme armosta, emme teoista.
Me olemme pelastetut tekemään hyviä töitä, -
mutta me emme pelastu niitä tekemällä, -
pelastumme Jumalan vapaasta armosta.
Joten mikä on väärin 'vapaan armon'-opissa?
Se on tämä fobia teoista; töistä.
Ja se on otettu tarkoittamaan että meidän ei tarvitse tehdä mitään -
pelastusta kohti, ei yhtään mitään.
Paitsi yhden asian; vain uskoa.
Tätä perustellaan Raamatun kohdalla, jonka kohta osoitan.
Mutta uskon, että sitä oikeute- tusti kutsutaan 'halvaksi armoksi'.
Armo ei ole halpaa, se on hyvin kal- lista. Se maksoi Jeesukselle kaiken.
Jotkut ovatkin näppärästi kutsuneet armoa; G-R-A-C-E =
"Jumalan Rikkaudet Kristuksen Kustannuksella".
Se ei ole huono ajatus, mutta se ei ole armo sanan olennainen merkitys.
Uskon, että lahja täytyy vastaanottaa.
Eikä Jumala vain ojentele sitä, vaan minun ojentua ottamaan se.
Olin kerran seurakunnassa, jossa yritin korostaa sen tärkeyttä, -
tekemällä siitä todellisen; minulla oli suklaapatukka saarnatuolilla.
Sanoin että tämä suklaapatukka on ilmainen sille joka sen hakee.
Se oli ihmeellistä; kukaan ei liikkunut.
Ehkäpä olivat liian kiusaantuneita hakemaan sitä.
Lopulta 10-vuotias poika juoksi käytävää pitkin, annoin suklaan ja -
hän kääri sen ja söi sitä ennen kuin oli takaisin istuimellaan.
Ja sanoin: "Se oli ilmainen kenelle tahansa!"
Mutta vain yksi henkilö tuli ottamaan sen ja nauttii siitä.
Näin näen armon. Tuo poika ei ansainnut sitä.
Hän ei työskennellyt sen eteen, se oli täysin ilmainen; vapaa.
Mutta hänen täytyi tehdä jotain ennen kuin se oli hänen.
Ja asia ettei meidän pidä tehdä mitään armon vastaanottamiseksi, -
ei mielestäni ole raamatullisesti totta.
Lahja täytyy ottaa itselleen.
Syy miksi niin monet eivät ole pelastettu armosta -
ei ole Jumalan valinta.
Se on ollut meidän valintamme.
Syy miksi pieni poika sai suklaata silloin oli, että hän tarttui siihen.
Olin vaikuttunut siitä, että hän oli poika, -
sillä olen varma että jotkut aikuisista olivat suklaaholisteja.
Eikä yksikään heistä liikkunut!
Sen takia niin monet eivät pelastu; he eivät tee mitään.
Ei niin että tekemällä jotakin ansaitsisi pelastuksen, -
se on ilmainen lahja, mutta siitä ei ole hyötyä, ellei joku toimi.
Sekä parannuksen teko että usko on jotakin mitä me teemme.
Ne ovat tekoja - ne eivät ole tunteita.
Ne eivät ole vain jotain sisällämme - ne ovat jotakin mikä tulee ulos -
tekoina; toimintana! Se on esim; Jaakobin kirjeen luvun 2 tarkoitus.
Missä hän sanoo: "Usko ilman tekoja on kuollut."
Se ei voi pelastaa.
Jos usko ei toimi; vaikuta, niin mitään ei tapahdu.
Kun kolme lastamme olivat melko pieniä heillä oli leikki, -
nimeltään usko, jota he rakastivat leikkiä kanssani.
Kun leikimme menimme talon portaikkoon.
Ja he kiipeäisivät 4-5 porrasta ja seisoen kolmestaan rivissä.
He kysyivät: "Isi, otatko meidät kiinni jos hyppäämme?"
Laitoin käteni selän taakse ja sanoin: "Saatan ottaa."
"Ette tiedä otanko."
"Jos hyppäät saat selville."
He rakastivat sitä. Se oli heidän versionsa 'Nasties' -videosta.
He saivat kaikenlaisia jänni- tyksen tunteita pikku masuihinsa.
Sitten yksi heistä hyppäsi ja otin kiinni. Se antoi toivoa seuraaville.
Ja nappasin kaikki kolme. Mutta epävarmuus oli aina läsnä.
Ennen kuin he hyppäsivät, he eivät tienneet.
Siksi kutsuimme leikkiä 'uskoksi'.
Näin yritimme opettaa mitä usko tarkoittaa.
Emme leiki sitä nykyään.
Minun terveyteni takia. Sillä he ovat kasvaneet nyt.
Joten olemme lopettaneet sen, mutta ainakin he tiesivät mitä usko on.
Usko toimii. Se on kuin pelastusrenkaaseen tarttumista.
Usko pitää siitä.
Usko ei pelasta, vaan armo pelastaa, uskon kautta.
Se on vain Kirjoitusten tasapaino:
Kyllä, me teemme jotakin pelastuaksemme, -
mutta sillä ei ansaita tai saada sitä tapahtumaan.
Kyse on tavasta, jolla vastaamme armon lahjaan -
ja teemme sen omaksemme.
Niinpä vapaa armo sanoo ettei tarvitse tehdä mitään.
Jos jotain tekee, sitä kutsutaan teoiksi ja heille se on tuomittavaa.
Mutta teot eivät tarkoita ettei tarvitsisi tehdä mitään.
Se koskee pelastuksen ansaitsemista hyvillä teoilla (lain teoilla).
Sitä teot tarkoittavat Raamatussa.
Mutta Jaakob mieleenpainuvassa 2. luvussaan, jota muuten -
Martti Luther ei voinut sietää.
Ja hän kutsui Jaakobin kirjettä "olkiseksi epistolaksi".
Tarkoittaen ettei kovin arvokas kirje.
Jos hän olisi saanut valita, niin hän olisi leikannut sen irti UT:sta.
Koska se sanoo, että 'usko ilman tekoja on kuollut'.
Ja kaksi kuvausta jotka Jaakob antaa ovat hyvin osuvia.
Pahasta naisesta ja hyvästä miehestä.
Toinen on prostituoitu nimeltä Raahab, joka toimi uskossaan.
Piilottaen israelilaiset vakoojat Jerikoon, kun he olivat -
tutkimassa kaupunkia ennen kuin hyökkäsivät sinne.
Ja hän toimi uskossa ja ripusti punaisen nauhan ikkunastaan, -
kun israelilaiset hyökkäsivät, niin että hänen taloonsa ei hyökätty.
Hän toimi uskossa ja hänestä tuli Herramme Jeesuksen esiäiti -
uskonsa kautta. Prostituoitu oli Jeesuksen esiäiti!
Hänet mainitaan Jeesuksen sukupuussa Matteuksessa.
Hänen uskonsa pelasti hänet Israelin armeijan tullessa.
Toinen oli hyvä mies, Aabraham.
Hän toimi uskossa, kun Jumala halusi hänen uhraavan poikansa.
Se oli hänen ainoa poikansa.
Hän ei muuten siihen aikaan ollut poika vaan aikuinen mies.
Vuosia sitten menin Israeliin, ja käyn aina taiteilijoiden luona.
Heillä tuntuu olevan enemmän näkemystä kuin kenelläkään muulla.
Joten kiertelen taiteilijoiden puodeissa ja studioissa.
Rakastan katsella israelilaista taidetta, ja menin pieneen puotiin.
Ja siellä oli pahasti ruhjoutunut mies - keho raajarikkoisena.
Kaikki hänen raajansa olivat toisissaan kiinni hihnoilla.
Ja siellä hän oli työpöydällään valtavan suurennuslasin edessä.
Hän teki pieniä pienoismalleja hopeasta.
Ihmiset pienoismalleissa olivat noin tuuman mittaisia, ja niiden -
kasvoissa oli ilmeitä, ne olivat uskomattomia pikkuesineitä.
Ja kun katselin pienoismalleja hänen hyllyistään sanoin:
"Teet pieniä veistoksia joka puolelta VT:tä." - "Aivan oikein."
Niinpä katselin ympärille ja poimin suosikkini, ja se esitti -
pientä Aabrahamia veitsi kädessä, valmiina iskemään -
Iisakin rintakehään - Moorian vuorella.
Hopeiset pienoismallit oli asetettu kiven mötikälle, ja kysyin:
"Onko tuo kivi Moorian vuorelta?" Hän vastasi: "Totta kai!"
Hän kävi hakemassa kiviä VT:n tapahtumapaikoilta studioonsa.
Kiinnittäen hopeiset pienoismallit kiveen. Yhdessä kivessä oli -
palmupuu ja sen yläpuolella enkeli siipien kanssa ja -
kädet levitettyinä ja suu auki sanomassa: "Seis!"
Juuri kun Aabraham oli tappamassa poikansa. Minulla on vielä se -
kotona - hän antoi minun ostaa sen, mutta hän sanoi minulle:
"Se ei ole koskaan sinun - se tulee aina olemaan minun veistokseni."
Se on kotonani työpöydällä ja usein katselen sitä ja näen -
Aabrahamin tappamaisillaan Iisakin.
Ja Jaakob sanoi, että se oli uskoa toiminnassa!
Aabrahamin ainoa poika, jonka Jumala oli luvannut hänelle.
Se oli hänen ainoa tulevaisuuden toivonsa, ja Jumala pyysi uhria.
Tässä asian ydin jonka haluan sanoa; tämä veistäjätaitelija...
Kysyin mitä hänelle oli käynyt, ja hän kertoi tulleensa -
miinan räjäyttämäksi yhdessä Israelin sodassa. Sitten hän kysyi:
"Miksi tulet Israeliin?" Vastasin: "Rakastan Raamattua."
Hän kysyi: "Kuinka hyvin tunnet Raamattusi?"
Vastasin: "Olen tutkinut sitä muutaman vuoden, miksi kysyt?"
Hän sanoi: "Anna minun testata Raamatun tuntemustasi."
Hän kysyi kuinka vanha Iisak oli kun Aabraham melkein tappoi hänet.
Sanoin että olin aina ajatellut hänen olevan 12-vuotias poika.
Hän sanoi: "Olet väärässä, hän oli kolmissakymmenissä."
Tiesittekö te sitä? Se on Raamatussa. Itse en tiennyt silloin.
Lueppa se, mutta älä lopeta lukemista luvun loppuun, vaan -
lue seuraavaan lukuun niin saat vih- jeen. Lopetamme usein luvun loppuun.
Raamattuun ei muuten koskaan tarkoitettu lukuja ja jakeita.
Jumala ei käskenyt ketään jakamaan Raamattua niihin.
Meillä on taipumus olla huomioimatta koko asiayhteyttä.
Otamme tekstin asiayhteydestä ja teemme siitä selityksen.
No niin, palataanpa aiheeseen.
Joten Aabraham osoitti uskonsa uhraamalla Iisakin.
Ja Jumala sanoi ettei halua Iisakia, vaan on katsova heille uhrin.
Aabraham katsoi ympärilleen ja siellä oli lammas (oinas), -
joka oli sarvistaan taker- tunut piikkipensaikkoon.
Hän uhrasi oinaan poikansa sijaan. Mikä mielikuva!
Sillä tällä samalla Moorian vuorella Jeesus kuoli!
Päänsä takertuneena piikkipensas- kruunuun - Jumalan karitsa (oinas).
Erittäin merkityksellistä! Ja koko tarina tuli taas eloon minulle.
Mikä esimaku - ennakkokuva Jeesuksesta itsestään!
Mutta Jaakobin pointti on, että sekä prostituoitu Raahab -
että Aabraham - kaikkien uskovien isä, -
heidän uskonsa toimivat! - Se on erittäin tärkeää.
On aivan eri asia uskoa 'sitä jotakin' (että jokin on), -
kuin uskoa (luottaa) 'johonkin' - tai 'johonkuhun'.
Olin kerran suuressa kaupungissa Saksassa, hyvin modernissa kirkossa.
Saarnasin uskosta ja sanoin: "Kuin- ka moni uskoo että olen olemassa?"
Yritänpä teidän kanssanne; kuinka moni uskoo että olen olemassa?
Jotkut eivät ilmeisesti usko.
No jopas, en voi pakottaa.
Ehkäpä oli pitänyt kysyä kuinka moni vastustaa käden nostoa kokouksessa.
Silloin kysyin, ja kysyn nytkin:
"Kuinka moni teistä uskoo minuun?
Se on eri kysymys.
Ei moni. Mutta muutama.
Mutta en tiedä uskovatko kätensä nostaneet minuun.
En ennen kuin kuin teette jotakin, näyttääksenne että uskotte minuun.
Siinä seurakunnassa Saksassa kysyin samat kysymykset, -
ja hyvin pukeutunut rouva etu- rivissä nosti kätensä sanoakseen, -
että uskoo minuun.
Sanoin: "Hyvä rouva, en tiedä uskotteko todella minuun."
Sinun täytyisi tehdä jotakin osoittaaksesi että uskot.
"Jos antaisit kaikki rahasi huoleh- dittavakseni, niin tietäisin että -
että uskot minuun." - Ja koko paikka jähmettyi.
Oli kuolemanhiljaista.
Jälkeen päin kysyin pastorilta kuka nainen oli, ja hän sanoi -
että hän oli kaupungin rikkain nainen.
Hänen aviomiehensä omisti kaikki kiinteistöt keskellä kaupunkia, -
ja hän oli kuollut ja jättänyt kaiken hänelle. Ja minä sanoin niin.
Mutta ennen kuin teet jotakin mikä osoittaa, että uskot Jeesukseen, -
kuinka Hän voi tietää että uskot?
"Usko ilman tekoja on kuollut."
Se on sitä kun tekee jotakin, mikä osoittaa, että luottaa Jeesukseen, -
niin se on uskoa; pelastavaa uskoa.
Sama on parannuksen teon kanssa - se ei ole katumista; pahoittelua.
Se on toimimista (tekoja), jolla osoittaa katuvansa.
Sen takia Johannes Kastaja sanoi ihmisten tullessa kasteelle:
"Tehkää (näyttäkää) parannuksen soveliaita hedelmiä!"
"Mitä tarkoitat?"
Jos teillä on liikaa vaatteita antakaa sille joka on ilman.
Jos kiusannut jotakuta, lopeta se!
Ja hän listasi hyvin käytännöllisiä asioita, -
jotka osoittivat että he tekivät parannusta.
Kun Paavali alkoi julistamaan, hän julisti parannuksen tekoa, sanoen:
"En voinut olla tottelematta taivaallista näkyä."
Pystyykö kukaan antamaan loput siteerauksesta?
Hän sanoi: "minä en voinut olla tottelematta taivaallista näkyä, -
vaan..." - tein mitä?
"...saarnasin pakanoille parannusta, että he kääntyisivät -
Jumalan puoleen, ja todistaisivat heidän parannuksensa teoillaan."
Kauan sitten nuori motoristimies tuli luokseni moottoripyörällään.
Kuulin hänen tulonsa jo kaukaa.
Ja siinä hän oli ulkoportaalla.
Pukeutuneen mustaan nahkaan, jossa oli metallisia piikkejä.
Sanoin: "Hei Paul, mitä haluat?" - "Haluan puhua." - "Hyvä on."
Hän istui yhteen nojatuoliimme, mikä edelleen kantaa jälkiä -
metallisista piikeistä.
Kysyin: "Mistä haluat puhua?" - "Haluan kasteelle."
"Tiedätkö kuinka kastamme ihmisiä?" - "Joo, upotatte heidät veteen."
"Olen nähnyt." - "Haluat siis tulla upotetuksi veteen?" - "Kyllä!"
Kysyin: "Tiedätkö, Paul mitä parannuksen teko tarkoittaa?"
Hän vastasi: "En ole koskaan kuullutkaan." Sanoin: "Kuuntele, -
haluan, että menet kotiin ja kysyt Jeesukselta yhden kysymyksen."
"Kysy Jeesukselta: 'Onko elämäs- säni jotakin mistä Sinä et pidä?'"
"Jätä se pois ja tule takaisin."
Hän lähti - ja 3 viikkoa myöhemmin kuulin huristelua.
Tiesin että Paul oli tulossa, ja siinä hän oli ovella. Sanoin:
"Hei Paul, mitä haluat nyt?" Hän sanoi: "Tuossa!"
"Mitä tarkoitat?" - "Tässä! Lopetin kynsien pureskelun!"
- "Hyvä on Paul, kastan sinut nyt."
Sillä hän havainnollisti parannuksen soveliaita tekoja.
Siinä edellytettiin aikaansaamaan enemmän kuin monilta teistä.
Mutta se osoitti minulle Paulin olevan tosissaan Jeesuksen kanssa.
Kun Jeesus sanoi ettei pidä siitä, hän lopetti sen. Halleluja siitä!
Nämä ovat parannuksen ja uskon tekoja, jotka eivät ansaitse -
pelastusta, mutta ovat välttämätön osa pelastuksen vastaanottamista.
Vapaan armon saarnaajat sanovat: "Sinun tarvitsee ainoastaan uskoa!"
Se on sisäistä, sillä ei ole teke- mistä minkään toiminnan kanssa.
Eikä parannuksen teolle ole tarvetta pelastuakseen.
Tämä opetus leviää nyt ympäri maailmaa Singaporesta ja Amerikasta.
"Voit pelastua ilman parannuksen tekoa, jopa ilman uskon tekoja.
Sinun tarvitsee vain uskoa sisäisesti - ja siinä se."
Sen lisäksi, -
he opettavat etteivät vain menneet syntisi ole annettu anteeksi, -
vaan myös kaikki tulevaisuuden syntisi on annettu anteeksi samalla.
Toisin sanoen ei ole mitään mitä sinun tarvitsee tehdä pelastuaksesi.
Ajattelen sen olevan erittäin vaarallista oppia.
Sinun ei tarvitse tehdä parannusta pelastuaksesi, uskominen riittää.
Mille he perustavat tämän kaiken?
He ovat jakaneet kaikki UT:n opetukset -
kahteen laatikkoon - kahteen kategoriaan.
Ensimmäistä kutsutaan pelastukseksi - ja toista opetuslapseudeksi.
Ja kaikki mitä UT kehottaa meitä tekemään luokitellaan -
opetuslapseuden laatikkoon.
Ja pelastuksessa ei ole mitään mitä voi tehdä.
- Vain usko sisäisesti, ja siinä on kaikki mitä tarvitset.
Sana 'tehdä' on yksi kaikkein yleisimmistä sanoista UT:ssa.
Kaikki tämä liittyy opetuslapseu- teen, ei mitenkään pelastukseesi.
Se jakaa pelastuksen ja opetuslapseuden aivan kuin -
Jeesuksen seuraamisella ei olisi mitään tekemistä pelastuksesi kanssa.
He ovat pystyneet ottamaan kaikki UT:n vetoomukset -
tehdä asioita armon kautta -
ja luokitelleet ne opetuslapseuteen liittyviksi.
Ja kaksi perustaa, jotka he löytävät tälle jakamiselle Raamatusta ovat -
ensinnäkin Apostolien tekojen luvussa 16. Missä Paavali puhui -
vanginvartijalle, joka kysyi mitä pitää tehdä pelastuakseen.
Ja Paavali sanoi: "Usko Herraan Jeesukseen, niin sinä pelastut."
He ovat rakentaneet koko pelastuksen teologian tälle jakeelle.
Sanoen että siinä on kaikki mitä tarvitsee tehdä.
He näyttävät unohtaneen, että sitten Paavali pyysi häntä kasteelle.
"Hetkinen se onkin tekemistä, joten se ei liity pelastukseen."
Toisin sanoen kun sanot että sana teot tarkoittaa jotakin mitä teet, -
niin se on ulkona pelastukseen liittyvästä laatikosta.
Joten parannuksen teko on ulkona, -
ja uskossa toiminta; usko tekojen kanssa on ulkona.
Kaikki mitä pitää tehdä pelastuksen eteen on uskoa sisäisesti.
Ei ole tarvetta parannuksen teolle, se liittyy opetuslapseuteen.
Se on kahden asian erottamista, jot- ka minun UT:ssani kuuluvat yhteen.
Pelastus ja opetuslapseus ovat mel- kein samaa merkitsevä asia UT:ssa.
Toinen perusta tälle opetukselle ettei parannuksen tekoa tarvita, -
on Johanneksen evankeliumin väärintulkinta.
Johanneksessa ei mainita paran- nuksen tekoa, oletteko huomanneet?
Se mainitsee uskon ja uskomisen, mutta ei koskaan parannuksen tekoa.
He sanovat, että Johannes kirjoitettiin evankelioimista varten, koska sen -
lopussa sanotaan: "nämä ovat kirjoitetut, että te uskoisitte".
"Ja uskon kautta ikuinen elämä."
Se on täysin totta, niin Johanneksen lopussa sanotaan, mutta -
se on väärinkäsitys. Sillä kaikki- alla Johanneksen evankeliumissa -
sana 'uskoa' on aina jatkuvassa preesens aikamuodossa.
Mikä ei tarkoita, että uskoo vain kerran, vaan että jatkaa uskomista.
Kaikkialla Johanneksen evankeliumis- sa painotus on uskon jatkamisessa.
"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, että antoi ainokaisen -
Poikansa, ettei yksikään joka jatkaa uskomista..." - Jatkuva aikamuoto.
"Joka uskoo (jatkuvasti)."
Kuin sanoisi: 'joka hengittää'. Tarkoittaen toiminnan jatkamista.
Läpi koko Johanneksen evankeliumin. Ja lopussa sanotaan:
'Ettei koko maailmaan mahtuisi kirjat, jos kirjoitettaisiin kaikki, -
mitä Jeesus sanoi ja teki.' "Mutta nämä ovat kirjoitetut, että -
te jatkuvasti uskoisitte, että Jeesus on Kristus, Jumalan Poika, -
ja että teillä jatkuvan uskon kautta olisi jatkuvasti elämä Nimessään."
On suuri harmi etteivät niin monet Raamatut tuo esiin tätä -
jatkuvaa preesens aikamuotoa. Palataanpa Johannes 3:16:sta:
"Sillä niin Jumala rakasti maailmaa, että antoi ainokaisen Poikansa -
että joka jatkaa uskomista Häneen, -
ei koskaan hukkuisi, vaan jatkaisi iankaikkisen elämän saamista."
Kysykää kreikkaa tuntevilta, ja he sanovat että niin alkukieli sanoo.
Toisin sanoen Johannesta ei kirjoitettu evankelioimista varten, -
vaan sitä varten että uskovat jatkaisivat uskomista.
Se on sen päämäärä, eipä ihme ettei se käsittele parannusta -
tai kastetta, sillä se olettaa että lukijat ovat jo tehneet niin.
Mutta se kehottaa uskon jatkamista!
Se ettei Johannes mainitse paran- nuksen tekoa ei tarkoita, että -
etteikö se olisi tarpeellista.
Hän olettaa ettei hänen tarvitse sanoa sitä. Mutta hän sanoo, että -
jatkakaa uskomista. Sillä Efesossa jossa Johannes eli kirjoittaessaan, -
oli harhaoppinen nimeltä Cerintius, joka opetti väärin Jeesuksesta.
Tämä väärä opetus oli pääsemässä seurakuntaan, ja Johannes kirjoitti -
evankeliuminsa uskoville, jotta he jatkaisivat Jeesukseen uskomista -
Jumalan Poikana. Uskon jatkaminen on niin tärkeää, se pelastaa.
Kuten näemme toisessa opetuksessa.
Joten tämä 'vapaan armon'-oppi -
väheksyy parannuksen tekoa ja sanoo ettei se ole tarpeellista.
Se on passivoivaa uskoa, se halventaa kastetta.
Ja se sivuttaa Pyhä Hengen.
Se on yksinkertaisesti: Armo on vapaata, kun uskot niin se on siinä.
Ja kaikki synnit jotka teet sen jälkeen ovat mitätöity.
Voitteko kuvitella seuraamukset?
Voin kertoa. Tämä vapaan armon oppi on todella vallannut -
seurakunnat Etelä-Afrikassa.
Kysyin pastoreilta mikä vaikutus sillä oli kristittyjen elämään, ja -
he kaikki sanoivat saman asian:
"Meillä on valtava kasvu avioeroissa ja uudelleen avioitumisessa."
Eikö olekin kiintoisaa?
Sillä vaikka se olisikin väärin avioitua uudelleen, niin olethan -
saanut anteeksi etukäteen, ei ole väliä miten elät nyt.
Se on tämän väärän armo opetuksen hedelmiä. Aikani on lopussa.
Saanen tehdä yhteen vedon:
Uskon että olemme pelastetut armosta. Rakastan sitä!
Rakastan armo sanaa; se on antelia- sta, antamista ja ansaitsematonta.
Kyllä, se on vapaata, koska Kristus maksoi siitä.
Se ei ole vapaata siinä mielessä et- tei meitä kutsuttaisi parannukseen.
Ja uskoon ja kasteelle, ja Pyhällä Hengellä täyttymiseen.
On asioita joita meidän täytyy tehdä ottaaksemme tämän armon.
Kaksi väärää aatetta ovat riippu- maton tai vastustamaton armo, -
jossa se nähdään voimana; Jumala pakottaa sinut uskovaksi.
Jumala pakottaa pysymään uskossa ja pääsemään perille.
En usko ollenkaan niin.
Ja toinen valheellinen armo näkemys: vapaa armo.
Mikä ei vaadi parannuksen tekoa, eikä kastetta tai muuta sellaista.
Vain sen että uskot sisäisesti, sitä ei tarvitse harjoittaa toimintana -
minkäänlaisina uskon tekoina.
"Usko vain, niin ei ainoastaan menneet syntisi ole anteeksi annettu, -
vaan myös tulevat.
Olet sisällä, pelastettu - sinulla on lippu taivaaseen, aamen!"
Uskon Raamatun mukaiseen pelastavaan armoon.
Mikä ei ole vastustamaton voima tai tekosyy jatkaa synnissä elämistä.
Mutta ylistäkää Jumalaa Hänen armostaan. Samoin Jeesusta.
Ylistäkää Pyhää Henkeä - Armon Henkeä.
Ja se kaikki on annettu meille anteliaasta sydämestä, -
Jumalalta joka rakastaa antaa. Pysykää pelastavassa armossa!
Ja käyttäkää sitä raamatullisella tavalla -
levittääksenne hyvää uutista kaikille muille.
Rukoillaan.
Isä, laitan kaiken sanomani Sinun käsiisi.
Jos olen sanonut jotakin väärää, niin pyyhi se pois muististamme, -
ennen kuin se tekee yhtään vahinkoa.
Mutta jos olen kertonut totuuden, niin vahvistakoon Pyhä Henki sen -
meidän sydämissämme, jotta emme usko sitä yhdeltäkään saarnaajalta.
Vaan siksi että se on Sinun Sanaasi.
Tahdon antaa kaiken kunnian ja ylistyksen yksin Sinulle.
Jeesuksen Nimessä. Aamen.
Suomennos: Jori Lonka