DAVID PAWSON
"Kristus, jõulud ja jõulutraditsioonid" 2/3
Keskajast võime näha, et jõuludest sai kristlik tava.
Kirik andis sellele oma täieliku toetuse.
Üllatav, et suur osa paganate jõulutavadest jäi püsima.
Isegi 14. sajandi lõpus valiti pühade 12 päevaks kuningaid.
Tegemist oli ajahetkega, mil kristlased andsid tunnustust
paganlikele traditsioonidele, mistõttu need eksisteerisid koos.
Protestantlikul reformatsioonil,
peamiselt Lutheri ja Kalviniga tuli kirikusse suur muutus.
Luther võitles roomakatoliikluse vastu.
Jõuludki olid roomakatoliiklik püha.
Samamoodi võitles ta ka jõulude paganlike juurtega.
Kõigele vaatamata andis Martin Luther lõpuks alla
nagu ka paljud teised riigikirikud.
Riigikiriku puhul üritatakse kaasata kõiki.
Oled kui pastoriks kogu riigile.
Seepärast kaldutakse riigikirikutes
hoidma alal ühiskondlikke traditsioone ja kombeid.
Seega Luther tähistas jõule.
Kuna talle meeldis väga kitarri mängida
ja lastele laule laulda, otsustas ta jõulud jätta.
Genfis tegi Kalvin aga teisiti
ning oli jõuliselt vastu jõuludele ja lihavõtetele,
kuna Piibel on vastu festivalidele, täpsemalt Uues Testamendis.
Kui soovite, võite lugeda Kolossa 3. peatükki.
Seetõttu ei tahtnud Kalvin teha jõuludega mingit tegemist.
Kalvinism ja presbüterlus
levis enim Šotimaale, mitte niivõrd Inglismaale.
Selle tagajärjel ei peeta Šotimaal jõule.
Nad tähistavad uut aastat ehk Hogmanay'd, mitte jõule.
Presbüterlased järgivad Kalvinit.
John Knox edendas Šotimaal kalvinismi
ning propageeris, et jõulude tähistamine lõpetataks.
Hiljem võtsid presbüterlased
kodusõjas peaaegu Inglismaa ja Šotimaa üle.
Cromwell tuli võimule pärast kuningliku pere hävitamist,
kui kuningal Charles I võeti kriisi ajal pea maha.
Nende sündmuste tulemusena tühistas parlament ametlikult jõulud.
Siiski ei saa nii lihtsalt eemaldada üleüldiseid kombeid.
Mõnedes maakohtades säilisid mõned jõulutraditsioonid,
kui ametlikult oli see Inglismaal ja Šotimaal tühistatud.
Kodusõja järgselt loodi vabariiklaste partei,
mille esimene juht oli Oliver Cromwell.
See kestis mõni aasta ja hiljem tahtis rahvas taas kuningat.
Sooviti Charles II troonile ning see ka juhtus.
Ta tõi tagasi kuningliku pere traditsiooni karnevalide osas.
Seetõttu ennistati jõulupüha.
Rääkisin ennist, et 19. sajandil
kujunesid tänapäevased jõulud kuuskede ja kaunistustega.
Vähehaaval jõudsid need tavad ka kirikusse.
Juba 19. sajandi lõpuks.
20. sajandil oli kirikus tavapärane,
et jõulukuusk oli kohas, kus ülistati Jumalat.
Nägin mõned jõulud tagasi nelipühi kirikus oma hämmastuseks
suurt jõulukuuske ja ehetega kaunistatud kogudust.
Peagi läks kirik kaasa
üldlevinud traditsiooniga tähistada jõulupühi.
Kirikudki hakkasid seda toetama.
Jõuluhommiku missa asendati õhtuse armulauaga.
Tõdeti, et jõuluõhtul
käidi enam armulaual kui mõnel teisel ajal aastas.
Mõned evangeelsed kirikud
korraldavad tänapäevalgi jõuluhommikul armulauda.
Samuti lauldakse hümnide asemel jõululaule.
Seega andsid kirikud vaikselt survele järgi.
Sellega sai alguse üldlevinud sõime traditsioon.
Seega kirikutel pidi olema makett Jeesuse sünniloost
koos Jeesuse, Joosepi, Maarja, eesli, kaameli ja muude loomadega.
Sellest tehti suur väljapanek, millest peeti lugu ja mida imetleti.
Sealt levis see ka ühiskonda
Sellega sai alguse jõulunäidend Jeesuse sünniloost.
Sageli pandi lapsi Jeesuse sünnilugu mängima,
mis tekitas mitmeid nalja pakkuvaid olukordi.
Kui püüda panna last mängima täiskasvanu rolli,
tuleb sellest palju sekeldusi.
Mulle meenub üks lõik põhikooli jõulunäidendist,
kus kolm kuningat tulid Jeesuse juurde.
Esimene ütles: "Tõin Jeesusele kulda."
ja teine sõnus: "Siin mürr Jeesusele."
Kolmas ütles "Franksentthis",
st "Frank saatis selle" ja andis kolmanda kingi Jeesusele.
Mulle meenub ka näidend, kus Joosep ja Maarja padjaga
jõudsid võõrastemajani ja küsisid, kas seal on ruumi.
Joosep ütles sealsele vastutajale,
et ta naine sünnitab peagi ning neil on vaja öömaja.
Võõrastemaja juhist poiss oli unustanud oma teksti ja ütles:
"Tulge sisse ja võite saada Maarja jaoks parima toa."
Kogu näidend hakkas vales suunas liikuma.
Õnneks oli Joosepit mängival poisil nutikust,
läks sellesse majja sisse ning tuli välja ja ütles Maarjale,
et see võõrastemaja ei sobi talle, mistõttu oleks parem minna lauta.
Sellega päästis see poiss vanemate rõõmuks näidendi.
Jeesuse sünnilugu pole lastele vaid täiskasvanutele.
Piibel kirjutati täiskasvanud usklikele.
Sel viisil osalesid kristlased.
Seegi tekitas taaskord kriisi.
USA-s oli range jagunemine Santa Clausi ja jõulude osas.
Ühel pool olid presbüterlased, baptistid, kveekerid,
kes võtsid koos jõuliselt sõna, jõule propageerima kiriku osas.
Tänapäevalgi võtavad nad siiani jõulude osas sõna.
Suurimad kirikuühendused ja püüavad jõule vastu võtta.
Vabakogudused püüdsid seda alguses tõrjuda.
Lõpuks enamik metodiste ja teisi kogudusi andsid alla.
Pean ütlema, et isegi baptistid, päästearmee ja nelipühilased
on andnud järgi ja tähistavad ühel või teisel viisil jõule.
See tõstatab küsimuse, kus oleme tänapäeval
ning kuidas peaksid kristlased sellele reageerima.
Meie ees on valik - kas minna sellega kaasa
ning hoida seda kindlates piirides või seista vastu ja neid mitte pidada.
Kui püüda neid otse määratleda, võime kas püüda
ühendada Kristust jõuludega või siis Ta sellest eemaldada
ning lasta sel minna nagu algsel paganlikul festivalil.
Suurbritannia on teine uskmatu riik maailmas
ja esimesel kohal oli Jaapan vastavalt riikide uuringule.
Selle kohaselt on me kodumaa maailma teine uskmatum riik.
Ma ei mõtle religioossust vaid jumalatust.
Seega seisame silmitsi muutuva asjaoluga.
Kui see jätkub samaviisi, võivad tekkida sekulaarsed jõulud,
mis on enam seotud paganluse kui kristlusega.
Pean olema aus, et pooldan teist gruppi.
Ma ei tähista jõule ega jutlusta sel teemal.
Räägin sellest küll nagu praegusel hetkel.
Leian, et on õigem vabastada Kristus kõigest,
millega Teda seostatakse jõulupühade osas.
Räägin, miks olen sellel veendumusel.
See võib teid hämmastada.
See nelipühi kirik Croydonis, kus ma jõulude ajal jutlustasin.
Olin jahmunud kiriku suurest jõulupuust ja kaunistustest.
Tegin tol hetkel midagi, mida olen sageli teinud.
Esitasin Jumalale küsimusi.
Nimetan seda ülekuulamispalveks.
Loodan, et harjutate ka seda.
Eestpalvest olete kindlasti kuulnud, kus teiste pärast palvetatakse.
Ülekuulamispalves esitad Jumalale küsimusi ja ootad vastust.
Minult on see olnud väga suureks abiks,
kuid see ehmatab, kui Jumal annab vastuse.
Pärast teenistust ütlesin:
"Jumal, mida Sina tunned jõulude osas?"
Jumal meenutas mulle,
et mul on kodus album, mille tegi mu ema.
Ta oli innukas harrastusfotograaf, kes võitis mitmeid võistlusi.
See album on minu elust väikelapsest poisieani.
Kui näitan seda, öeldakse, kuivõrd armas väike laps.
Mina aga vihkan seda.
Tahan öelda, et ma ei ole enam laps.
Peate mind võtma sellisena nagu olen praegu, mitte siis.
Lihtsam on seostada last, sest ta ei vasta sulle tagasi.
Võid neid kaisutada ning nad ei hakka vastu.
Tavaliselt mitte.
Selline on see album, mis oli minu kodus.
Miks Jumal meenutas mulle seda?
Mõistsin, et Jeesus tahtis öelda inimestele,
et Ta ei ole enam väikelaps.
Peame seostama Teda sellega,
kes Ta on praegu või see pole tõeline suhe.
Mõistsin, et sõime imetlemine pole tõeline suhe,
kuna tegemist pole tõelise isiku vaid pelgalt nukuga.
Kui tahad praegu kohtuda Jeesusega,
pead Teda võtma nii nagu Ta on - täiskasvanud mehena.
Samuti võtma Tema isiksust nagu see on.
Kui kogu maailm on vaimustunud sõimest väikese nukuga,
ütleks Jeesus, et Ta ei ole enam selline.
Ta tahab meiega tõelist suhet.
Nii sinuga kui minuga ja just nii nagu Ta on.
Rääkisin seda kogudusele, kuna sain selle lavale minnes.
Teine põhjus, mis on mõjutanud mu seisukohta
kui kohtusin selle riigi juhtivate kristlastega.
Otsustasime teha ülekuulamispalve, et õppida enam me Jumala kohta.
Ütlesime Jumalale, et tahame Teda paremini tunda
ja kas Ta võiks meile avaldada oma tundeid.
Küsisime otse, kas on midagi, mis ajab Ta südame pahaks.
See on tavapäratu küsimus.
Ma ei unusta seda iialgi, sest mu süda vajus saapasäärde.
Äkitselt said mitu isikut,
kes palvetasid selles ringis ühe sõna - jõulud.
Sellest hetkest alates
olen hakanud sellele tõsisemalt tähelepanu pöörama.
Perepeos pole midagi väära
või suguvõsakokkutulekutel ega toredal ajaveetmisel.
Kui tahad sel viisil tähistada külma talve,
siis tee seda, kuid ära too vabanduseks Jeesust.
Seda palun.
Ära arva, et Ta rõõmustab jõuludest.
Kuivõrd oluline on kristlastele, mida üks või teine kirik teeb,
uurimata seejuures, mida Kristus tunneb või arvab.
Vaadake, kas Ta annab teile selle osas sama vastuse.
Uurige, millised on Tema mõtted.
Kas teadsite, et jõuludel
saab vähem inimesi päästetud kui mõnel teisel ajal aastas?
Seda kuna paljud evangelistid
pole jõuludel hõivatud ning veedavad perega pühi.
Samuti pole jõulude ajal
võimalik saada kohta koosolekute pidamiseks.
Seetõttu otsustatakse sel ajal veeta aega perega.
Palju enam inimesi tulevad armulauale,
kuid usule tuleb seevastu palju vähem.
Jumalale on see üsna kesine aeg.
Jätan teile selle mõtte.
Leian, et iga kristlane peab sellega silmitsi seisma
ja kuna sellest ei saa mööda, peame otsustama, mida teha.
Jätame selle kõrvale
ning vaatame hetkeks kristlikku jõululugu.
Algupäraselt.
See on palju enamat kui pelgalt jõulunäidend.
Alustan tänases teises saates
piibelliku jõulude tutvustamist, mis on kirjas evangeeliumites.
See on hämmastav lugu, mis on nii üleloomulik kui loomulik.
Kuivõrd tõsiselt võtad selle üleloomulikku poolt,
muudab ka viisi, kuidas tähistad jõule.
Loomulik osa on üsna tavaline.
Jeesuse sünnil polnud midagi erilist peale ühe aspekti.
Pärast suurt vaeva ja valu tõi Maarja ilmale poeglapse.
See sünd oli normaalne.
Välja arvatud üks külg.
Mainin seda, kuna oleme siin kõik täiskasvanud.
Maarja hüümeni,
mis kaitses tema emakat, purustati seest mehe poolt.
Tavaliselt purustatakse see väljast mehe poolt.
See on ainus erinevus, mida leian Jeesuse sünnis.
Tegemist ei olnud imetabase sünniga.
See oli tavapärane sünd pärast tundidepikkust tööd.
Lisaks polnud see mugavates tingimustes.
See ei olnud laudas, mis on osa müüdist.
See polnud ka koopas.
Tänapäeval näidatakse sulle Petlemma külastades
ühes katedraalis suurt koobast, mida peetakse Jeesuse sünnikohaks.
Samuti näidatakse koopas hõbedase ristiga märgitud ala,
kus väidetavalt ajas Maarja piima maha.
See kõik on üsna vastuoluline.
Jeesus sündis võõrastemajas, kuid mitte toas,
sest kuigi toad olid täis, sündis Jeesus siiski võõrastemajas.
Minnes Lähis-Ida võõrastemajja, siis on tänapäevalgi
selle ümber ruudukujuline müür, millel pole ühtki akent
ja mida läbistavad kaks väravat või üks kahepoolne värav.
Sisse minnes võib näha,
et toad on vastu seina ning aknad sisse poole.
Keset seda on veeküna ning sõimed loomade toidu jaoks.
See kõik on turvalisuse eesmärgil.
Pere ja loomad viiakse väravast sisse
ning siis küsitakse, kas neile on ruumi.
Piibli kohaselt polnud tol õhtu võõrastemajas ruumi.
Seetõttu pidid nad jääma eesõue laagrisse nagu paljud teised.
Ainus koht lapsele oli selles künas.
Jeesus sündis seega
tähtede all vabas õhus ühe võõrastemaja eesõues.
Kas näete üldpilti?
Paljudel jõulukaartidel
on see täiesti valesti, kujutades lauta või koobast.
Piiblis pole mainitud sõnagi laudast.
Ta sündis kohas, kus olid öösel loomad ja ta pere.
See üsna tavaline lugu rahvaloendusest, maksudest,
kihlatud 17-18a noormehest ja rasedast 15-aastasest tüdrukust.
Tol ajal oli see tavapärane aeg kihlumiseks.
Seal nad olid.
Miks nad olid kodust nii kaugel?
Vastus on, et ta jäi enne abielu rasedaks.
Paljudes ringkondades on see ka tänapäeval häbiväärne.
Tema kodulinnas Naatsaretis
oleksid inimese teda tõrjunud ega oleks teda aidanud.
Nad ei oleks temaga rääkinud vaid jätnud ta omapead.
Seetõttu ta pidi sünnitama mujal.
Joosep, tema tulevane abikaasa
pidi minema rahvaloenduseks oma kodulinna,
kus olid tema suguvõsa, pidi Maarja temaga minema.
Ükski rase ei läheks meeleldi 17-miilisele teekonnale eesliga.
Ta läks.
Selle sünniloo ümber on tekkinud niivõrd palju legende.
Seda tulid vaatama karjased, kuigi see pole tähelepanuväärne.
Lõpuks tulid targad mehed.
Piiblis on lihtsalt kirjas, et nad olid targad mehed.
Legendi järgi polnud nad targad vaid kuningad.
Neile on antud ka nimed.
Kuna nad tõid kolm kinki,
arvati, et neid oli kolm ning kõik kuninglikust soost,
sest kes muidu tuleks kuninga juurde.
Neile on antud nimed.
See pole üldsegi tõsi vaid on väljamõeldis.
Seetõttu tekkis segu faktidest ja väljamõeldistest.
Samuti ei räägita väljamõeldises kogu lugu.
Näiteks mõrvati paljud
Jeesuse sugulased Petlemmas, kuna Ta sündis seal.
Kuningas Heroodesel oli võimuiha,
mistõttu lasi ta hukata kõik alla kaheaastased lapsed
ning olla kindel asjaolus, et tõotatud kuningas elaks.
Kui tihti oled jõulukaartidel näinud,
kuidas Heroodese sõdurid tapavad väikelapsi?
Neid oli arvatavasti kümneid.
Paljusid neist seostati Jeesusega,
kuna rahvaloenduseks tulid Petlemma mitmed Jeesuse sugulased.
Kas oled kuulnud kedagi sellest jõuludel jutlustamas?
See kõik on osa tõelisest loost.
Sageli võetakse loost meeldiv
ning tehakse see kujutlusvõime abil paremaks.
Oleme sellest isegi laulnud.
Kas olete laulnud lapsest sõimes?
Lapsest, kes ei nutnud.
Kas ta tõesti ei nutnud?
Rumalus.
Nutmine on ainus viis,
kuidas laps annab emale teada, et ta kõht on tühi.
Justkui Jeesus oli nii püha, et ei nutnud eales.
Naeruväärne.
Oleme seda siiralt laulnud ja pannud ka lapsed seda tegema.
Piltidel Jeesuse sünnist võib näha kuldset nimbust lapse pea kohal.
See on au sümbol, mida ei näinud keegi.
Joosep ja Maarja.
Muide, imetlen Joosepit.
Ta sai nime Vana Testamendi Joosepist
ja nägi samuti unenägusid, kus sai Jumalalt sõnumeid.
Esimese sõnumi sai ta, kui avastas, et Maarja oli rase.
Juhtunu vapustas Joosepit ning ta plaanis abielu lõpetada
lepingujärgse lahutusega, kuna kihlumine oli tol ajal tõsine.
Joosep uskus unenägu,
kus Jumal andis talle teada, et Tema on lapse isa.
See oli esimene kord maailma ajaloos.
Hämmastav, et Joosep uskus.
Ta uskus Jumalat.
Juba järgmisel hommikul otsustas ta Maarjaga abielluda,
nimetades ka lapse enda omaks, mis läks talle isiklikult maksma.
Mulle meeldib Joosep.
Ta ei räägi palju, kuid teeb seevastu palju.
Lõpetame siinkohal.
Teeme pausi ja jätkame looga järgmises osas.
Tõlge: Mailis Mägi