DAVID PAWSON
"Kristuse ainulaadsus pluralismi ajastul" 2. osa
Räägime Kristuse ainulaadsusest.
,Eile jõudsime vaid Ta sünnini ja juba see oli ainulaadne.
Tahan seda öelda täna ja mainisin juba ka eile,
et kristlus ei saa seguneda teiste religioonidega.
See on võimatu, kuna kristlus
on unikaalne ja liialt teistsugune, et teistega seguneda.
Meie peal on tänapäeval tohutu surve religioone ühendada,
et jätkata nende tegevust, aga see pole piisav põhjus.
Kristlus on unikaalne, sest Kristus ise on unikaalne.
Ta on kõigist teistest erinev,
kõik teised religioossed isikud ei pääse ligilähedalegi.
Ta on täiesti ainulaadne.
Alustasime eile õhtul Ta sünnist, mis oli ka ainulaadne.
Mitte seetõttu, et Ta sündis neitsist, kuigi seegi oli unikaalne.
Poisi puhul vähemalt.
Mainisin, et sel juhul sünnib tüdruk, aga mitte iialgi poiss.
Tõsiselt unikaalne oli see, et Ta valis oma sünniaja.
Ta tegi seda minu ja sinu pärast.
Milline tegu!
Kui arvestada, et Ta on ilmselt kõige kuulsam inimene maailmas,
siis me ei tea Temast midagi, kuni Ta saab 12-aastaseks.
Meile antakse üks pilguheit Ta lapsepõlve.
Seegi on täiesti ainulaadne.
Pean selgitama, mis toimub,
kui üks 12-aastane juudi poiss on kohe-kohe saamas meheks.
Kindlasti toimub "bar mitzva" tähistamine,
kus poiss viskab ära mänguasjad ning saab meheks.
Sellest east alates koheldakse teda kui vastutavat küpset meest.
Meil mittejuutidena võiks ka midagi sarnast olla,
kus tead, et poisist saab mees ja hakkab tegude eest vastutama.
Minu meelest suurepärane mõte.
Nad viivad poisi sünagoogi,
kus ta loeb Moosese seadust endale kõvasti ette ja ta ütleb:
"Nüüdsest vastutan ise, et pean neid seadusi.
Seni on mu vanemad minu eest vastutanud,
aga nüüd vastutan ise enda eest."
See on suur samm poisi jaoks.
See tähendas Jeesuse jaoks enamatki.
Pean selgitama, kuidas nad tol ajal reisisid.
Nad kõndisid igale poole.
Nad võisid kõndida umbes 25 kilomeetrit päevas.
Nad kõndisid erinevates gruppides.
Naised ja lapsed asusid kõigepealt teele
ja kõndisid 25 kilomeetrit.
Nad seadsid üles laagri, tegid tule üles, valmistasid söögi
ja selleks ajaks, kui kõik oli valmis, saabusid mehed.
Kas see pole suurepärane korraldus!
Ka Jeesus ja Ta vanemad jõudsid lõpuks Jeruusalemma,
kus Temast pidi saama juudi mees.
Kui nad Jeruusalemmast lahkusid, siis kõndisid nii Maarja kui Joosep
25 kilomeetrit, enne kui märkasid, et Jeesust ei olnud nendega.
Näib, nagu oleksid nad hoolimatud vanemad.
See pole tõsi.
Nad mõlemad arvasid, et Jeesus on teisega koos.
Joosep mõtles, et Jeesus pole tema poeg,
nii et Ta kõnnib koos emaga.
Maarja arvas, et Jeesus on mees ja kõnnib nüüd koos meestega.
Kui nad esimeses peatuse kohtusid, küsisid nad: "Kus on Jeesus?
Ta on sinuga. - Ei ole, arvasin, et ta on sinuga!
Sel hetkel nad mõistsid, et olid Ta linna jätnud.
Muuseas, 12-aastaselt sai poisist isa koostööpartner,
mis iganes ametit isa pidas.
Ta oli nüüd mees.
Seega nad läksid Jeruusalemma
ja otsisid kõikjalt kolm päeva, kuid siis nad leidsid Ta templist,
kus Ta arutas teoloogia üle koos preestritega.
Nad olid hämmastunud Ta vastustest, mitte vaid Ta küsimustest.
Maarja kui tüüpiline ema ütles: "Oleme sind isaga kõikjalt otsinud!"
Niimoodi ütleks iga ema.
Jeesus ütles aga: "Ma olen nüüd mees
ja olen saanud partneriks oma Isa tegemistes.
Need on mu Isa asjad."
Võime hämminguga mõista,
et keegi polnud Talle öelnud, kes on Ta isa.
Maarja ei olnud Talle öelnud ega ka Joosep.
Maarja oli öelnud: "Su isa ja mina oleme sind otsinud!"
"Minu isa? Minu Isa on Jumal ja tegelen Tema asjadega nüüd.
Olen suureks saanud."
See pidi paras šokk neile olema, kui Ta seda ütles.
Ta oli nüüd aru saanud, kas Ta seda enne teadis või mitte,
aga nüüd Ta mõistis, kuidas Ta oli sündinud.
Talle ei olnud seda räägitud.
Sellest sai alguse Tema teadmine,
et Jumal on Ta eriline Isa ja see saatis Teda kogu elu.
Ta isegi kutsus Jumalat Issiks.
Ükski juut ei oleks iialgi seda teinud.
See on väga isiklik keelepruuk.
Heebrea keeles on see muidugi teisiti, nimelt "abba".
See ei ole issi või isa, vaid "abba".
Mulle nii meeldib, kui lähen Iisraeli ja kuulen lapsi hüüdmas:
"Abba, abba!"
Ka meie kordame üle vankri ääre: "Issi, issi",
Kui laps lõpuks ütleb: "Issi!"
"Ta ütleski! Lõpuks ta tundis mu ära!"
Oleme siis nii elevil.
Juudi lapsed ütlevad: "Abba, abba!"
See on isa või issi.
Sellest ajast alates kutsus Jeesus Jumalat oma Issiks,
oma Isaks Taevas.
Vägagi aukartusetu, kuid nii Ta tegi.
Kui jüngrid palusid, et Ta õpetaks neid palvetama,
ütles Ta: "Teie palvetage: Issi! Ta on teie Issi taevas."
See oli suhe, mida ükski religioon polnud iialgi kellelegi õpetanud.
Olla niivõrd lähedane Taevase Jumalaga.
Siis langeb jällegi eesriie kaheksateistkümneks aastaks
ja me ei tea midagi sellest, mis juhtub järgmised 18 aastat.
Eeldame, et Ta läks tagasi Naatsaretti.
Teame, et Ta läks Naatsaretti ja alistus oma maistele vanematele,
mõlemale, nii kasuisale kui päris emale.
Eeldatavasti läks Ta puusepa töökotta
ja valmistas toole, laudu, uksepiitu ning aknaraame.
Kas mõistate, et Ta oli loonud puud, millest Ta tegi laudu ja toole?
Kas pole hämmastav?
Ta valmistas mäed, kus Ta hiljem jutlustas.
Hoomamatu mõte, kas pole?
Niisiis me ei tea mitte midagi,
kuni ta saab 30-aastaseks ja astub avalikule areenile.
See puusepa poeg väiksest Naatsareti külast
on äkitselt jututeemaks kõikjal.
Kõikjal, kuhu Ta läheb, hakkavad asjad juhtuma.
Erakordsed asjad juhtuvad.
Elud saavad muudetud ja haiged saavad terveks,
kurjast vaimust vaevatud saavad vabaks.
Kuhu iganes see mees läheb, siis asjad juhtuvad.
Lõpuks Ta ei saa enam kuhugi minna, ilma et rahvahulgad Teda ei ootaks.
Ta on kõige imelisem debüüt maailma ajalooareenil.
Nüüd algab kolm aastat kestev imetegude aeg.
Arvutame natuke:
kaheksateist aastat puutööd, kolm aastat imetegusid.
Minu arvutuse järgi on see kuus ühele, kas pole.
Mida see sulle meenutab?
1. Moosese raamatu 1. peatükki.
Ta ütles, et Ta Isa töötas seni ja nüüd töötab Tema.
See kuus-ühele suhe Ta isa töös tuleb ka Tema elus välja.
Nüüdsest on teatud unikaalsed asjad Ta avaliku teenimistöö juures.
Need eristavad Teda
kõigist teistest religioossetest juhtidest.
Vaatame ainult kolme asja: Tema tegusid, isikut ja ütlusi.
Kõik need kolm asja asetavad Ta täiesti omaette kategooriasse.
Kõigepealt, mis Ta tegi.
Ei ole mingit kahtluski, et Ta tegi imesid.
Need imed võime liigitada kahte eri gruppi:
imed, mis Ta tegi inimestega ja imed, mis Ta tegi asjadega.
Imed, mis Ta tegi inimestega, ei ole niivõrd teistsugused,
mida teisedki on teinud.
Mõned kutsuvad neid
psühhosomaatilisteks tervenemisimedeks,
kus keha peegeldab hinge ja hingeseisundit.
Kuigi mõned Ta imedest olid vägagi erakordsed.
Üks neist oli mehega, kes sündis pimedana.
Ta silmad polnud kunagi toiminud, kuid Jeesus taastas ta nägemise.
Teine lamas halvatuna 40 aastat ja Jeesus annab talle jalad.
Ta ilmselt palus almust (käsi - ingl), kuid Jeesus andis jalad.
Vabandage mind, see on minu ulakas huumor!
Ta tegi palju imesid inimestega:
tervendas, ajas välja kurje vaime ja isegi äratas üles surnuid.
Inimesed, kes olid juba mõned tunnid surnud olnud,
ja Ta äratas nad surnuist üles.
Üks mees oli neli päeva olnud surnud ja juba lehkas.
See tähendab, et ta ihu lagunes.
Jeesus kutsus ta hauast välja ning ta tuligi välja.
Kuigi ka teised inimesed on suutnud tervendada
ja isegi kurje vaime välja ajanud,
siis Jeesus tegi mõningaid vägagi unikaalseid imesid.
Asjadega tehtud imed torkavad kohe silma.
Ma pole kohanud kedagi teist, kes muudaks vee veiniks
või ütleks tormile, mis ta tegema peab.
Ta ei öelnud: "Rahu, ole tasa!"
See on meie tõlge.
Ta ütles: "Jää vakka!"
Seda ütled väiksele ulakale kutsikale, kes sulle peale hüppab:
"Lõpeta see hüppamine! Ole vakka, ole paigal!"
Tuul ja lained vaibusid.
Ja jüngrid ütlesid:
"Kes see mees selline on, et isegi tuul ja lained Talle alluvad?"
Kuigi nad olid kartnud tuult ja tormi, siis nüüd nad kartsid Teda.
Tal paistis olevat suurem vägi kui tuulel ja tormil,
sest Ta käsutas ilma.
Mis Ta veel asjadega tegi?
Ta võttis kaks kala ja viis väikest leivapätsi
ja hakkas neid oma käte vahel tükkidest murdma.
Mida rohkem Ta tükke murdis,
et jüngrid neid laiali jagaks, seda rohkem leiba tuli juurde.
Ta lihtsalt jätkas ja lõi juurde kala ja leiba oma kätega,
kuni 5000 inimest sai söönuks.
Selles loos on naljakas nüanss, mis mind vägisi muigama paneb.
Ta ütles jüngritele:
"Miks te rahvahulgale süüa ei anna, neil on kõhud tühjad?"
Jüngrid ei näidanud välja,
et nad olid juba põõsastes käinud ja oma toidu ära söönud,
kus keegi neid ei märganud.
Kuidas ma seda tean?
Sest kui kõik olid lõpetanud, ütles Jeesus:
"Koguge kokku kõik, mis on üle jäänud!"
Nad said kokku kaksteist korvitäit.
Mida nad tegid 12 tühja korviga?
Kas mõistate?
Nad olid oma toidu kaasa võtnud, kuid olid palju salaja ära söönud.
Nad ütlesid: "Me ei saa seda kogu selle rahvaga jagada."
Jeesus teadis seda kõike ja ütles: "Andke teie neile süüa!"
Nad ütlesid: "Meil pole neile midagi anda!
Aga sellel poisil on siin midagi!"
Vaene väike poiss jäi oma pikniku lõunasöögist ilma
ja nägi, kuidas see toitis ära 5000 inimest.
See oli üks juhtum, teisel korral Ta toitis 4000 inimest.
Need on loovad imed.
Neid saab teha vaid see, kes on need asjad loonud.
Need on Looja imed.
Siin on üks veel.
Ta needis ära viigipuu.
Järgmisel päeval ei olnud midagi järel.
Lehed ja viljad olid maha kukkunud.
Tegelikult vilju polnudki.
Jeesusel oli nälg, siis Ta tuli puu juurde.
Seal oleksid võinud olla varajased viigimarjad,
kuid polnud midagi.
Ta needis selle ära ja läks edasi.
Järgmisel päeval nägid nad sama puud kuivanuna ja surnuna.
Jeesus oli selle puuga ainult rääkinud.
Ta teeb palju rohkem taolisi asju, kui Ta teisel korral tuleb.
Ta keel oli päris terav.
Tema sõnad tegid asju,
mida kellegi teise sõnad poleks suutnud.
Niisiis Jeesus teeb siin imesid.
Huvitav on see, et nii-öelda ilmalikes ajalooallikates on kirjas,
et Jeesus tegi imesid.
See on kinnitatud fakt.
See teeb Ta ainulaadseks.
Kas teadsid, et Muhamed ei teinud kunagi ühtegi imet?
Kas teadsid, et Buddha ei teinud ühtegi imet?
Jeesus aga oli imetegija.
Ta tegi imesid nii inimeste kui asjadega kõige erakordsemal viisil.
Samas mitte ükski neist imedest ei teinud kellelegi haiget.
Kui Peetrus hiljem jutlustas, ütles ta:
"Jeesus käis mööda maad ja tegi head."
Hämmastav on see, et see mees, kes käis ja tegi head inimestele
ning kasutas oma erakordset väge inimeste aitamiseks,
surmati juba kolm aastat hiljem kui kõige kohutavam kurjategija.
Peame seda kuidagi selgitama.
Nad ei surmanud Jeesust Ta imede pärast, see on kindel.
Miks nad Ta siis hukkasid?
Ta oli ainult 33-aastane, enamus meist siin on vanemad.
33-aastaselt Jeesus mõrvati.
Mis põhjusel?
Kui Ta oli teinud ainult head,
aidanud haigeid ja hädasolijaid ning aidanud näljaseid?
Ta ei teinud kunagi ühtegi asja, mis oleks kellelegi haiget teinud.
Miks nad Ta siis nii kiiresti hukkasid?
Räägime sellest hetke pärast.
Vaatasime praegu, mis Ta tegi.
Pole kahtlustki, et Ta oli unikaalne.
Keegi pole iialgi samamoodi toiminud.
Vaatame nüüd seda, kes Ta oli.
Lihtne tõsiasi on see,
et kuigi Ta elu on uuritud rohkem kui kellegi teise elu ajaloos,
siis ei ole mitte keegi suutnud midagi skandaalset leida.
Võiks arvata, et tänapäevane maania
kõigi kohta intriige leida pärast nende surma,
oleks ka Jeesuse puhul toiminud, kuid seda pole juhtunud.
Teate, et meediale, ajakirjandusele ja televisioonile
meeldib välja kaevata, mis oli kellelgi viga.
Neile nii meeldib sind valgustada,
et nad olid kõigest inimesed ning meil kõigil on vigu.
Need on nende tähtsate inimeste vead.
See juhtus Winston Churchilliga ja kõigi suurte inimestega.
Nad kaevavad pärast nende surma skandaalset infot välja.
Nad leidsid nende vigu ja asju, mis nad tegid valesti.
Tihti salajas, kui nad olid poliitikud.
Keegi pole eales suutnud leida midagi kriitilist Jeesuse kohta.
Isegi Ta eluajal kiitsid kõik Ta heaks.
Keegi ei suutnud Temas ühtki viga leida.
See käis kolme inimgrupi kohta: esiteks Ta sugulased.
Ühel hetkel nad arvasid, et Ta oli hulluks läinud,
mistõttu saadeti Ta ema, vennad ning õed Teda koju tooma,
et nad tooksid Ta koju ja Ta saaks puhata
ning võib-olla paraneks oma skisofreeniast.
Nad ei arvanud, et Ta oli halb inimene,
kuid nad lihtsalt arvasid, et Ta oli veidi segi läinud.
Nad ütlesid, et Ta on arust ära.
Tal on kahestunud isiksus ehk skisofreenia
ja arvab, et Ta on Messias.
Nad tulid Teda koju viima ja ütlesid:
"Su ema ja õed-vennad ootavad väljas ja tulid Sulle järele!"
Ta küsis: "Kes on mu ema? Kes on mu vend?
See, kes teeb mu Isa tahet, on mu ema ja vend."
Nad arvasid, et Ta on täitsa segi ja läksid ilma Temata koju.
Siiski nad ei arvanud, et Ta oli halb inimene.
Lihtsalt arvasid, et Ta on hulluks läinud.
Isegi need mehed, kes Temaga kolm aastat koos olid elanud,
ütles üks neist kolme aasta pärast : "Mine minu juurest ära,
olen patune mees, Issand, ma ei kõlba Sulle.
Sa ei tohiks minusugustega koos olla, sest oled liiga hea!"
See oli Tema sõprade reaktsioon.
Mida tegid Ta vaenlased?
Tal oli küllaga vaenlasi ja Ta ütles neile otse näkku:
"Kes teist leiab ühegi vea mu juurest?"
Ma ei ütleks seda oma parimale sõbralegi,
veel vähem vaenlasele.
Ta julges seda oma vaenlastele öelda.
Nad jäid vait.
Nad lihtsalt ei leidnud ühtki viga Ta juures.
Samuti pole seda keegi teine siiani suutnud.
Keegi pole suutnud süüdistada Jeesust
mitte mingiski ebamoraalsuses.
Ta oli mees, kes oli täiesti vaba
igasugusest soovist võimu, seksi, raha
või ühegi asja järele, mille eest inimesed annavad oma elu.
Ükski neist ei liigutanud Teda.
Ta sõna otseses mõttes kõndis läbi elu koos oma sõpradega.
Tal polnud kuhugi oma pead heita, omamata kodu ega vara.
Tal polnud midagi.
Keegi ei saanud Teda süüdistada raha armastamises,
seksuaalses üleastumises või kuulsusejanus.
Ta isegi ei üritanud.
Ta hoopis ütles asju,
mis ei toonud Talle sugugi populaarsust.
Seega mitte keegi pole suutnud Jeesuses viga leida.
Nad võivad leida vigu, mida kirik on teinud.
Nad leiavad lihtsalt vigu kristlastes,
kuid keegi pole iialgi suutnud leida viga meie Jeesuses.
Kas pole vägev?
Niisiis Tema moraal on silmapaistev.
Seda võisid kinnitada nii Ta sõbrad kui vaenlased,
et see oli üks hea mees, väga hea mees.
Täiuslik mees.
Me ei leia mitte ühtki viga.
Ometigi kolm aastat hiljem pannakse Ta ristile
ja mõistetakse süüdi kui kõige hullem kurjategija!
See on hämmastav.
Me pole ikka veel leidnud põhjust, miks nad seda tegid.
Liigume edasi Ta imede juurest,
selle juurest, mis Ta tegi, kes Ta oli ja Tema moraali juurest
selle juurde, mis Ta ütles, täpsemalt Ta sõnumi juurde.
Nüüd hakkame mõistma, miks nad lõid Ta risti.
See ei olnud sellepärast, mis Ta tegi,
isegi mitte sellepärast, kes Ta oli, vaid sellepärast, mis Ta ütles.
Ärge eksige, Tema süüdistuseks oli jumalateotus.
See, mis Ta ütles.
Need olid sõnad, mis Ta ütles enda kohta.
Ükski religioosne õpetaja pole iial öelnud nii palju enda kohta.
Sõna "mina" oli pidevalt Ta huulil.
Samas mitte keegi pole üritanud Teda egoismis süüdistada.
Nad peavad nõustuma,
et Ta oli alandlikem mees, kes maa peal elas.
Siiski rääkis Ta kogu aeg endast.
Probleemiks oli see, mis Ta enda kohta ütles.
Kusjuures Ta andis meile väga palju head õpetust.
Isegi mittekristlased tunnistavad,
et Jeesus andis kõigist õpetajaist kõrgeima moraalse standardi.
Mehed nagu Gandhi Indias on tunnistanud,
et Jeesuse õpetus on parim, mis on eales olnud.
Kuigi Gandhist ei saanud kunagi kristlane.
Vene kirjanik Dostojevski tunnistas, et mäejutluse õpetus
on kõige ideaalsem moraaliõpetus, mis iial antud.
Temast ei saanud kunagi kristlast.
Isegi need, kes pole kunagi Kristust järginud,
on tõdenud, et Ta moraaliõpetus parim.
Nad tunnistavad, et kui maailm vaid elaks mäejutluse järgi,
oleksid kõik me mured lahendatud.
Ainsaks probleemiks olekski elada mäejutluse järgi.
Teoorias on see kõige parem olemasolev moraaliõpetus.
Inimesed on tunnistanud,
et kui me kõik selle järgi elaksime, siis oleks elu imeline.
Probleem tekibki, kui üritad selle järgi elada.
See on lihtsalt üle inimliku loomuse püüda selle kohaselt elada.
Selle jutlustaja oli ainus, kes suutis selle järgi elada.
Ta elas täpselt nii, nagu Ta õpetas, et meie peaksime elama.
Kuid see polnud see õpetus.
See oli õpetus Ta enda kohta, mis tegelikult inimesi ärritas.
Kirjutasin üles kümme asja,
mis Ta enda kohta ütles, mis olid Tema surma põhjustajaks.
Need ei ole egoistlikud asjad.
Vaatame ühte.
Rääkisin eile, et Ta ütles: "Ma tulin."
Ta ei öelnud, et Ta sündis, vaid et Ta tuli.
Ta ütles, kust Ta tuli, st Ta tuli taevast.
Meie sinuga ei tulnud taevast.
Tema ütles seda enda kohta.
Ta ütles, miks Ta tuli.
Siiski ta ütles: "Ma tulin taevast!"
Ta oli ainus inimene, kes seda iial väitis.
Teiseks Ta ütles:
"Ma võin inimestele nende patud andestada."
Las ma selgitan seda.
Ma võin andestada need patud, mis sina minu vastu teed.
Ma ei saa teisi patte andestada,
aga saan andestada need, mis on tehtud minu vastu.
Seda saab teha iga inimene
andestada patud, mis on tehtud tema või ta pere vastu.
Ma ei saa andestada teisi, sest need tegid kellegi teise vastu.
Iga patt, mille teeme, on tehtud samal ajal ka Jumala vastu.
Seega on vaid üks isik, kes võib andestada kõik su patud.
See on Jumal.
Jeesus väitis, et Ta andestas kõik nende patud,
mis nad olid teinud Jumala vastu.
Sellega Ta ütleb: "Ma olen Jumal.
Tegid minu vastu pattu ja ma annan sulle andeks.
Kõik su patud olid minu vastu, seega annan kõik andeks."
See on erakordne väide.
Kui Ta polnud Jumal, poleks Ta seda teha saanud.
Selleks et tõestada, et oli mehele ta patud andeks andnud,
ütles Ta: "Tõuse üles ja kõnni!" ning mees tõusis ja kõndis.
Mees, kes oli kaua aega voodis lamanud.
Kolmandaks, mainisin seda täna juba varem.
Ta mainis, et Jumal on Tema Isa.
Tal oli eriline suhe Jumalaga ja Ta võis Teda Issiks kutsuda.
See oli väga erakordne ja unikaalne väide.
Kas teate, et Jeesus ei kasutanud kunagi Meie Isa palvet,
sest see algab sõnadega "Meie Isa".
Jeesus ei kasutaks kunagi neid sõnu.
Ta ütles: "Minu Isa" ja "Teie Isa", aga Ta ei öelnud "Meie Isa".
"Minu Isa" oli eriline.
Ta oli Jumala ainusündinud Poeg.
See oli Tema väide, et Ta oli ainus otsene Jumala Poeg,
kõik teised on n-ö lapsendatud Jumala pojad, aga Tema mitte.
Neljandaks, Ta kasutas Jumala nime enda kohta.
Jumala nimi on heebrea keeles "Jahve".
Vähemalt arvan, et see on nii,
sest ma ei suuda panna ühtegi juuti seda hääldama.
Nad nii kardavad
Jumala nime ilmaasjata mainida, et nad ei kasuta seda.
Ütlesin ühele juudile Jeruusalemmas:
"Kuidas sa hääldad Jumala nime?"
Ta ütles: "Mind sa küll vahele ei võta!"
Seega loodan, et ütlen seda õigesti heebrea keeles.
See on Jahve ja tähendab "Mina olen".
Mina olen.
Mooses küsis, kui ta pidi vaarao juurde minema:
"Mida ma ütlen, kes mind saatis?"
Jumal ütles: "Olen see, kes ma olen."
Suur Mina olen.
See on Jumala nimi.
Jeesus kasutas oma lausete alguses seda nime kogu aeg.
Ta tegi seda vägagi rõhutatud moel,
mis tuleb esile Uue Testamendi kreeka keeles.
Kreeka keeles on "mina olen" "eimi".
Siiski "mina" kreeka keeles on "ego".
Sellest tulenevad sõnad egoism jne.
Kreeka keeles Johannese evangeeliumis
ütleb Ta seitse korda: "ego eimi".
Mina Mina olen eluleib.
Mina Mina olen hea karjane.
Mina Mina olen tee, tõde ja elu.
Mina Mina olen - seitse korda.
Ta kasutab Jumala nime iseenda kohta.
Juudid hakkasid selle üle arutama,
et kas Ta tõesti kasutab Jumala nime enda kohta.
Ühel päeval väitles Ta juutidega ja ütles: "Aabraham oli minu sõber."
Nad vastasid: "Sa pole 50-aastanegi, kuidas ta saab su sõber olla?"
Ta ütles: "Enne kui oli Aabraham, mina Mina olen."
Nad tahtsid Ta juba sealsamas kividega surnuks visata.
See oli jumalateotus.
Ta ütles: "Mina Mina olen" ja ei midagi muud.
Ainult seda.
Nad tahtsid Ta surmata, see oli ka nende õigus,
mis oli Moosese seaduses - jumalateotus oli väärt surma.
Kas teate, mitu korda nad üritasid Jeesust Ta eluajal tappa?
Vähemalt viis korda üritasid nad Teda mõrvata.
Isegi Ta enda tuttavad Naatsaretist üritasid Teda kaljult alla lükata.
Seda kaljut võib tänapäeval vaatama minna.
Siis üritasid juudid Teda kividega surnuks visata.
Iga kord, kui nad üritasid Teda tappa, kadus Jeesus nende seast.
Ma oletan, et ta lihtsalt lahkus.
Kuni saabus aeg, mil Tema otsustas surra.
Nagu me näeme,
siis Tema määras oma surmaaja, surmapaiga ja ka suremise viisi.
Ta ei kavatsenud surra kaljult kukkudes ega kivide läbi.
Ta pidi surema ristil.
Ta korraldas selle nii.
Lähen endast veidi ette, aga Ta kohtuistungil ei suutnud
kaks tunnistajat nõustuda Tema ütlustega.
Juudi seadus ütleb, et pead leidma vähemalt 2-3 tunnistajat,
kes nõustuvad, ja nad ei leidnud neid.
Kohtunik tegi kohutava asja,
kõrgeima kohtumõistmisega ta süüdistas vangi:
"Vannutan sind elava Jumala ees, oled sa see, kelle väidad end olevat?"
Selle peale Jeesus lihtsalt ütles: "Mina, Mina olen."
Ta kirjutas oma surmaotsusele nende sõnadega alla.
Ülempreester käristas riided lõhki ja ütles:
"Kõik kuulsid!
Meil on 70 tunnistajat nüüd, kes nõustuvad Ta sõnade üle.
Mida Ta väärib?"
Nad hüüavad: "Surma, surma!"
Ta on jumalateotaja.
Nii et hakkame nägema,
et just see, mis Ta ütles, oli Tema hukkamise põhjuseks.
Jõudsin ainult neljanda punktini, aga meil on kokku kümme.
Viiendaks Ta ütles: "Ma olen ainus tee Jumala juurde.
Te ei leia Isa muidu kui minu kaudu.
Ükski ei saa minna Isa juurde muidu kui minu kaudu."
Ta väidab, et peale Tema
ei suuda keegi teine maailmas juhatada kedagi Jumala juurde.
See on imeline ja erakordne väide.
Samas kontekstis Ta ütles veel midagi:
"Mina olen tee, tõde ja elu.
Ükski ei saa minna Isa juurde muidu kui minu kaudu."
Märkasid, Ta ei öelnud: "Näitan teile teed
või räägin teile tõtt või elan seda elu teie eest."
Ta ei öelnud seda, Ta ütles: "Mina olen tee."
Mitte üks teedest, vaid:
"Ma olen see ainus tee, ma olen see ainus tõde, ainus elu."
Inimesed ei räägi tavaliselt nii.
Mitte ükski suurtest religioossetest juhtidest
ei söandanud rääkida endast sellisel viisil.
See viitab ühele kolmest järeldusest, kuid vaatame seda kohe.
Viies ja kuues on olemas, seitsmendaks:
"Teen inimesed vabaks, kui ma suren."
Enamus üritab inimesi vabastada, kui nad veel elavad,
aga Jeesus ütles: "Minu surm on lunastuseks,
ja kui ma suren, teen inimesed vabaks."
Tema surm on sellest ajast alates inimesi vabastanud.
Iga päev saavad inimesed Tema surma läbi vabaks.
Mitte Ta elu läbi, vaid Ta surma läbi.
Rist tähendab nii palju kõigi nende inimeste jaoks.
Kaheksandaks Ta ütles:
"Ma tulen tagasi surnuist kolme päeva pärast."
Ma ei tea kedagi teist, kes seda väitnud oleks,
või kui ka väitsid, ei ole suutnud nad seda teha.
Aga Tema ütles seda: "Mind tapetakse
ja kolm päeva hiljem ma tulen tagasi."
Seda vahetult enne surma väita on päris kõva avaldus.
Ta ütles seda, ja see hirmutas Ta kohtumõistjaid väga.
Nad panid isegi sõdurid hauda valvama,
kui keegi peaks ihu ära varastama ja väitma Tema ülestõusmist.
Nad tahtsid veenduda Tema surmas ning valvasid Ta hauda.
Nad arvasid, et kui kuuldused levivad,
et Ta on elus, siis ei saa seda kuidagi peatada.
See levib siis kõikjale.
See ongi levinud kõikjale, isegi Port Elisabethi.
Olete tänu sellele kõik siin.
Ta ütles seda: "Ma tulen tagasi.
Võite mu tappa, aga ma tulen tagasi."
Üheksandaks Ta ütles:
"Ma otsustan kõigi inimeste igavese saatuse maailmas.
Mitte Jumal ei mõista kohut, vaid mina.
Mina sean lambad
oma paremale käele ja sikud vasakule.
Mina otsustan, kus iga inimene veedab oma igaviku -
taevas või põrgus, mina olen otsustajaks."
Ta ütles seda, enne kui oli isegi surnud.
See on Matteuse 25. peatükis.
Seal on see must-valgel kirjas.
Kui Inimese Poeg tuleb oma kirkuses, siis Tema eraldab rahvad üksteisest.
Ühel päeval seatakse iga inimene Jeesuse ühele või teisele poole.
Seda Ta väitis.
See ei ole veel sündinud.
Kuna kõik teised on juhtunud, siis usun, et ka see sünnib.
Pole palju usku vaja, et ka see peab paika.
Kui vaadata neid kümmet asja, peame järeldama ühte kolmest:
Ta oli kas hull või halb või Jumal?
Teisi võimalusi pole.
Mees, kes nii räägib, on kas peast segi
või Ta petab end ja teisi või on see, kelleks end peab - Jumal.
Iga inimene peab otsustama, kes Ta on neist kolmest.
Kes Ta oli?
Teisiti öeldes Ta oli kas hullumeelne, petis või Issand.
Pead otsustama, milline neist.
Mul oli põnev debatt Londonis,
kus oli kohal 120 advokaati kogu kohtusüsteemist Londoni kesklinnas,
kuhu kuuluvad kõik nimekad isikud, otseses mõttes "suured parukad".
Debati teemaks oli
"Jeesus - hullumeelne, petis või Issand?"
Mina seisin vastamisi Briti humanistliku ühenduse presidendiga,
kes ütles, et Ta oli hullumeelne, ning psühholoogiaprofessoriga..
Vabandust, ajasin segamini.
Londoni Ülikooli psühholoogiaprofessor kinnitas,
et Kristust oli kõigest hullumeelne.
Briti humanistliku ühenduse president pidas Teda petiseks.
Mina ütlesin, et Ta oli Issand.
Kohal olid kõik need advokaadid, kes kuulasid debatti,
kus annan kõik au Jumalale, kuid 85% hääletas, et Ta oli Issand.
Seal oli igasuguseid inimesi, kuid nad nägid tõendusmaterjali.
Seal olid advokaadid, kes teadsid, mida tähendab tõendusmaterjal.
Nad teadsid, kuidas juhtumit lahendada
ja 85% neist otsustas, et Ta oli Issand.
See ei tähenda tingimata, et nad said kristlaseks,
kuid nad hääletasid selle poolt vastavalt esitatud tõendusmaterjalile.
Mõned ütlesid, et Ta oli hullumeelne, mõned, et Ta oli petis,
kuid nähes tõendusmaterjali, siis enamus haritud mõistlikke isikuid
kinnitasid, et Ta pidi olema Issand.
Leian, et see on põnev.
See tähendab, et ka sina pead otsustama.
Iga kuulaja peab otsustama, kes Ta tegelikult oli.
Seega ka seda, kes Ta on igavesti.
Seda Ta rääkis ja seetõttu veeti Ta ka kohtu ette.
Ta ainus süüdistus oli jumalateotus.
Nad teadsid, et Ta ei olnud hullumeelne.
Seega neil oli vaid kaks valikut:
Ta oli kuri inimene, kes pettis teisi oma valedega,
või Ta oli Issand, ning sellega nad ei nõustunud,
seega pidid nad Teda jumalateotuses süüdistama.
Siis aga tekkis neil probleem.
Probleem oli selles,
et nad elasid roomlaste poolt okupeeritud maa-alal.
Roomlastel olid ka seadused ja jumalateotus ei olnud keelatud.
Seetõttu ütlesid roomlased juutidele:
"Meie oleme ainsad, kes võivad inimesi surma mõista.
Kui te tahate meest hukata,
peate esitama meile rooma seaduste vastase kuriteo."
Jumalateotus oli juudi kuritegu aga mitte roomlaste kuritegu.
Nii et nende ees oli dilemma: "Kuidas veename roomlasi
Teda hukkama jumalateotuse pärast?"
Nad ei saanudki.
Seega muudeti süüdistus vaikselt jumalateotusest riigireetmiseks,
kui nad olid tema hukkamiseks teel Pontius Pilaatuse juurde.
Kui nad Teda Pilaatusele näitasid, siis ei süüdistanud Teda selles,
et Ta pidas end Jumalaks, vaid kuna Ta pidas end kuningaks.
Nad ütlesid kavalasti:
"Meil pole teist kuningat peale Caesari."
See mees väidab, et Ta on meie kuningas.
See oli kuritegu ka rooma seaduste kohaselt.
Siis pidi Pilaatus ka oma kohtuistungi pidama
ja Tema jõudis järeldusele, et Jeesus oli süüst puhas.
Ta ei olnud reetur või poliitiline vaenuõhutaja.
Pilaatus tegi kõik, et vabaneda sellest probleemist.
Ta naine nägi unenäo ja andis talle sõnumi:
"Ma olen seda Jeesust unes näinud ja Ta on hea inimene.
Sa ei tohi seda teha."
Pilaatus oli oma elu algul olnud ori.
Ta oli tõusnud tippu, kuid oma südames ta
oli ikka veel ori ja väike mees, kel on alaväärsuskompleksid.
Ta oli tõusnud valitseja kohale
ja ta oli seda positsiooni ära kasutanud,
et Rooma imperaator oli öelnud Pilaatusele:
"Kui teed veel ühe vea juudi rahva suhtes,
oled mängust väljas."
Ta oli teinud kohutava vea juudi rahva silmis,
kui ta varastas ohvriande templist
ja kasutas seda Jeruusalemma veejuhtme ehitamiseks.
Juudid hakkasid mässama
ja endise vangina ei teadnud ta, mida teha.
Ta lõi 3000 juuti risti.
Te pole neist 3000 isikust kunagi kuulnud, kas pole?
Oleme tegelikult kuulnud vaid ühest ristist,
aga tuhandeid inimesi löödi Tema päevil risti.
Miks oleme vaid ühest kuulnud?
Hämmastav, eks?
Pilaatus oli seda teinud.
Imperaatorini jõudsid teated, et Pilaatus ei sobi valitsejaks.
Tal on seal korralagedus.
Imperaatorilt tuli hoiatus:
"Sinuga on kõik, kui ma veel kuulen ühegi kaebuse juutidelt."
Äkitselt tal tuli suurepärane mõte.
Ta ütles: "Igal paasapühal ma lasen vabaks ühe vangi.
Sel korral ma lasen teil valida."
Ta tõi vanglast välja mehe nimega Barabas.
Barabas tähendab "isa poeg".
Uskuge või mitte, kuid Barabase eesnimi oli Jeesus.
Ta tõi välja selle terroristi, enesetapupommitaja ja ütles:
"Kumba te tahate?
Kas te tahate Jeesust, isa poega, terroristi
või tahate seda Jeesust, Isa Poega?
See oli tohutult irooniline fakt, et neil mõlemal oli sama nimi.
Rahvas hüüdis Barabase poolt:
"Anna meile Barabas, tema võitleb meie eest,
see siin ei võitleks me eest, lase Barabas vabaks!"
Seega Barabas oli esimene inimene, kes sai vabaks Jeesuse surma läbi.
Kas see pole huvitav?
Nii et Jeesus löödi risti.
Ta suri ja maeti maha.
Teate, et ainus mees, kelle nime kristlased
loevad ette üle maailma, on Pontius Pilaatus.
Ta on läinud ajalukku.
Kui loetakse ette usutunnistust, siis öeldakse:
"Kannatas Pontius Pilaatuse all."
Ainsa teise inimesena mainitakse seal Maarjat.
Nii et naine, kes andis Talle elu ja mees, kes mõistis Ta surma.
Pilaatus ei pääsenud sellest.
Ta pesi oma käed ja ütles: "Hästi, võtke ja lööge Ta risti!"
Täpselt seda nad tegidki.
Hämmastav, võiksin jäädagi Jeesuse surmale mõtlema.
Kuus tundi möödus, kuni Ta suri.
Esimesed kolm tundi Ta muretses teiste inimeste pärast.
Sõdurite pärast, kes Ta ristile naelutasid.
Oma ema pärast, kel ei olnud enam poega.
Kolmas oli surev kurjategija.
Nii et kolm tundi Ta mõtles teiste inimeste peale,
olles ise suremas.
Üks röövlitest needis Jumalat ning teisi inimesi,
teine ütles: "Vajan seda meest, kes on keskmisel ristil."
Järgmised kolm tundi valitses maa peal täielik pimedus.
Tegemist ei olnud tavapärase päikesevarjutusega.
Väga huvitav on see,
et Jeesuse elu ja surm olid justkui taevas ära märgitud.
Täht näitas Ta sündi,
päikese pimenemine tähistas Ta surma.
Kolm tundi!
Minnes tagasi Ta sünni juurde, inimesed ütlevad:
"See täht, mis säras Petlemma kohal,
on tõenduseks, et astroloogia on lubatud."
Kas olete seda kuulnud?
Targad järgisid tähte, järelikult astroloogia on sobilik.
Kaugel sellest.
Ma ei räägi astronoomiast, see on täheteadus,
aga astroloogiast.
Astroloogia peamine uskumus on,
et tähtede seis su sünni ajal mõjutab kogu su isiksust ja elu.
Millise sodiaagimärgi all sündisid?
Ma ei tea enda kohta ega taha ka teada.
Ma ei ütle oma sünnipäeva ka, siis te ei saa mulle öelda ka.
Ma ei taha sellest midagi teada.
Astroloogia aga usub seda,
et tähtede seis lapse sünni ajal mõjutab igaveseks ta iseloomu ja elu.
Kuulake, kui Jeesus sündis,
siis oli lapse asukoht see, mis mõjutas tähtede seisu.
See on natuke erinev.
See ei ole astroloogia.
See on Jumal.
Kui Ta suri, kattis maad pimedus kolm tundi.
Nii pikka päikesevarjutust pole iialgi olnud.
Täpselt nii nagu täht reageeris Ta sünnile,
samamoodi päike reageeris Tema suri.
Jeesuse surm mõjutas kogu universumi,
samal ajal toimusid isegi maavärinad.
Kogu loodus oli häiritud, kui Jeesus suri.
See ei ole juhus.
Jõuame nüüd Ta surmani.
Need viimased kolm tundi pimeduses oli Jeesus mures enda pärast.
Polnud ka ime.
See oli kohutav kannatus.
Muuseas, ristilöömine ise ei tapnud Jeesust.
Ristilöömisega läheb vähemalt kaks päeva
või kõige enam seitse päeva, enne kui inimene sureb.
Keskmiselt toimub see umbes selle aja keskel.
Pilaatus oli hämmastunud, et Jeesus suri kuue tunni pärast.
Ristilöömise puhul sureb inimene lämbumisse.
Kui oled naelutatud ristile,
su jalad on naelutatud ja käed on naelutatud,
ning selleks, et hingata, pead end jalgadega üles suruma.
See põhjustab aga piinarikast valu.
Piinarikas (ingl excruciating) - huvitav sõna,
mis tuleneb sõnast "ristilöömine" inglise keeles.
Valu su jalgades on selline,
et pead lahti laskma ja käte toel rippuma.
See aga surub su kopsudele ja sul on raske hingata.
Lükates end jällegi jalgadega üles ning saad vabalt hingata,
aga varsti sunnib valu sind jälle käte abil rippuma.
Selline sirutamine ja surumine aina jätkub ja jätkub,
kuni lõpuks su kopsud täituvad või nad lihtsalt ei pea vastu
ja sa ei saa hingata ning lõpuks sured,
sest sa ei suuda end jalgadega hingamiseks üles suruda.
See on ristilöömine.
See on kohutav piinarikas surm.
See on ka alandav surm, sest oled ihualasti.
Kõigil ristilöömise piltidel on ilus niudevöö,
kuid sellist asja ei olnud, sest nad olid ihualasti.
Olen näinud vaid üht maali ristilöömisest ja me Issanda surmast,
mis näitas Teda tõesti õigesti - alasti, naelutatud puutüki külge.
Ta suri kuue tunni pärast.
Johannes on kirja pannud selle põhjuse.
Ta nägi päriselt, et sõdurid tulid..
Juutide sabat algas kell kuus.
Kell kolm tulid sõdurid
ja oleksid võinud surma kiirendada murdes ohvri jalaluud.
Sel juhul poleks ta saanud end üles suruda
ja sureks momentaalselt lämbumisse.
Kui nad aga Jeesuseni jõudsid, siis oli Ta juba surnud.
Üks sõduritest surus piigi Ta küljesse ning välja voolas verd ja vett.
Ainult üks asi saab põhjustada sellise kummalise nähtuse -
südamepauna rebenemine - kest, mis on ümber südame.
Teisisõnu, Jeesus ei surnud ristilöömise tõttu,
vaid murtud südame tõttu.
Põhjuseks oli see, et Ta oli kogenud põrgut kolm tundi.
Põrgu on sünge koht ja Ta oli olnud pimeduses.
Põrgu on janune koht ja Ta hüüdis: "Mul on janu!".
Nad pilkasid Teda ja andsid Talle äädikat juua.
Põrgu on koht, kus ei ole Jumalat.
Selle kolme tunni jooksul, mil oli pimedus ja Ta tundis janu,
hüüdis Ta: "Mu Jumal, mu Jumal, kus Sa oled?
Miks Sa mu maha jätsid?"
Esimest korda kogu igaviku jooksul kaotas Jeesus kontakti oma Isaga.
Võime Jumala unustada nii kauaks, enne kui seda märkame.
Tema jaoks oli aga põrgu kolm tundi ilma osaduseta Isaga.
Jeesus koges põrgut, et sina ei peaks sinna iialgi minema.
See on Tema surm.
Kuivõrd hämmastav ja ainulaadne surm.
Ainult kolm aastat pärast oma avaliku teenimistöö algust.
See on vapustav lugu.
See pole veel kõik.
Kolm päeva hiljem on Ta tagasi.
Ta on tagasi koos kehaga.
Ülestõusmine on midagi,
mis juhtub su kehaga ega puuduta su hinge.
See on su vaimu taasühinemine kehaga.
See juhtus Jeesusega kolm päeva hiljem.
Tegelikult Ta ei teinud midagi, mis puudutas Tema elu lõpupoolt.
See kõik tehti Talle või Tema jaoks.
Sõdurid lõid Ta risti.
Ta sõbrad matsid Ta.
Ta ei ärganud surnuist vaid Ta äratati surnuist.
Jumal äratas Ta üles.
Jumal oli see, kes ütles, et inimeste kohtuotsus oli vale.
Nad ütlesid, et Ta on elamiseks liiga halb.
Jumal ütles: "Ta on liiga hea, et hauas kõduneda.
Ma toon Ta tagasi."
Jumal ütles: "See on minu kohtuotsus selle mehe üle.
Teie kohtuotsus oli vale."
See on ülestõusmise peatähendus et kuulutada Jeesus Jumala Pojaks.
Jumal tegi seda.
Ta oli surnud ihu hauas ega saanud midagi teha.
Jumal tegi seda.
Huvitav on see, et kaks suurt imet Jeesuse elus,
mida Jumal tegi, tehti pimeduses, kus keegi seda ei näinud.
Maarja üsa pimeduses
ja Arimaatiast pärit Joosepi haua pimeduses.
Selles on veelgi enamat.
Ülestõusmine oli täiesti uus algus.
See juhtus nädala kaheksandal päeval,
täpsemalt järgmise nädala esimesel päeval.
See on niivõrd tähendusrikas.
Maailma hakati looma sellel päeval 1. Moosese raamatus.
Nüüd aga Jeesus äratatakse üles.
Hetkel esimene ja viimane, kellega on see juhtunud,
et Ta taasühendatakse uuesti loodud ihuga.
See küll sarnanes vana ihuga, kuid oli täiesti uus.
See ei ole vananenud,
sest vana ihu vananes, kuid see mitte.
See on auline ihu, mis kestab igavesti.
Sa näed Tema ihu, kui Ta tuleb.
Ta taasühendati oma ihuga.
Esimene inimene, kellega see oli iialgi juhtunud.
Inimesi on elustamise läbi tagasi ellu toodud.
Mõtlen, et inimesi on elustatud isegi kliinilisest surmast.
Mul on sõber oli 10 päeva surnud ning Ta toodi tagasi ellu.
Tal ei olnud kümme päeva mitte mingisugust ajutegevust.
See oli meditsiiniajaloos kõige pikem aeg.
Ta oli Stanfordi meditsiinikeskuses.
Ta jutlustab nüüd.
Pole aega tervet lugu rääkida, aga see on uskumatu.
Ta oli kõigest hoolimata kümme päeva surnud,
aga ta tuli tagasi omaenda ihusse.
See juhtus ka kõigi teistega Uues ja Vanas Testamendis,
kes elustati, kui nad tulid tagasi omaenda ihusse.
Nad pidid surema uuesti,
sest nende vana ihu ei olnud surematu.
Jeesus tuli hauast uue ihuga välja.
Vana ihu haihtus ei kuhugi,
Ta riided lihtsalt vajusid kokku ja nende sees ei olnud midagi.
Need ei olnud nagu Laatsarusel.
Laatsarust pidi surilinadest vabastama.
Jeesuse vana ihu kadus, haihtus.
Ta tuli sealt hauast välja täiesti uue ihuga,
mis on Tal endiselt ning mida sinagi näed.
See ei ole päevagi vanemaks jäänud.
Meie saame ka sellised ihud.
Kui Piibel on tõde ja me saame samasuguse aulise ihu, nagu Tal,
siis saan minagi 33-aastaseks.
80-aastaselt ootad väga, et saaksid olla jälle 33.
Ma ei jõua ära oodata,
sest olin 33-aastaselt terve ja tugev füüsiliselt kui vaimselt.
Saan selle jälle tagasi!
Halleluuja selle eest!
Tema ülestõusmine on niivõrd tähtis.
Miks see juhtus nädala esimesel päeval?
See oli Jumala uue loomise algus.
See oli esimene asi, mille Jumal uueks tegi - oma Poja ihu.
See on täiesti uue universumi algus.
Sel korral teeb Jumal seda vastupidisel viisil.
Vanas universumis lõi Ta kõigepealt taeva ja maa
ning mehe ja naise viimasena.
Nüüd Ta teeb mehe ja naise esmalt ning uue taeva ja maa viimasena.
Täiesti vastupidi.
Me elame loomise teisel nädalal.
Kas mõistad seda?
Algkristlased kutsusid ülestõusmise päeva 8. päevaks.
Loomise teise nädala esimeseks päevaks.
Muuseas, te võite sosistada: "Halleluuja!"
Hoolimata juhtidest!
Ärge öelge seetõttu,
et jutlustaja tahab, vaid kuna ise tahad.
See on Tema ülestõusmine.
Ta tuli tagasi uude ihusse.
Ta võis süüa kala.
Ta võis valmistada hommikusööki ning võis silmist kaduda.
See on imeline uus ihu.
See võis teha kõike,
mida Ta vana ihugi tegi ning veelgi enam.
Ta võis ilmuda ja kaduda, võis tulla läbi lukustatud uste.
Teadlased naeruvääristasid neid asju kunagi,
kui aga kvantfüüsika välja ilmus, siis teavad nad,
et ihul on täiesti võimalik lukustatud ustest läbi tulla.
Nüüd teatakse seda isegi teaduslikul tasandil.
Teadus jõuab lõpuks ometi Piiblile järele.
Võime need nüüd aktsepteerida viisil, mil me esiisad ei saanud.
Nad arvasid, et teadus oli kõige sellega vastuolus.
Uuri veidi kvantfüüsikat ja vaata, mida see välja toob
ja millised imed on nüüd tänu kvantfüüsikale võimalikud.
Ma usun, et teadus, mis tõesti otsib tõde me universumi kohta,
jõuab lõpuks Jumalani, kui see tõesti tahab tõeni jõuda.
Varem või hiljem nad nõustuvad Jumalaga.
Eksisteerib ainult üks universum ja üks Jumal, ning see kõik on tõde.
Kui tõesti otsid tõde,
siis leiad tõe Jumala kui ka universumi kohta koos.
Tõde teeb su vabaks.
Hakkan peagi lõpetama.
Kas kuulsin "halleluuja"?
Lõpuks Jeesus võeti üles.
See oli Tema aja lõpp siin maa peal.
Kui mõtled sellele,
et Ta lahkus siit maailmast kaks kuud pärast oma surma.
Kõik teised lahkuvad minu teada samal päeval, kui surevad.
Tal läks kaks kuud, enne kui siit maa pealt lahkus.
Veel kummalisem on see, et Ta võttis oma ihu kaasa.
Kõik teised, keda tean, jätavad oma ihu siia maha.
Tema ülesvõtmine ja lahkumine on täiesti ainulaadne.
Nüüd oleme vaadanud kogu Ta elu sünnist kuni ülesvõtmiseni.
Jäänud on veel üks asi - Ta tuleb tagasi.
Miks inimesed seda ei usu, kui kõik muu klapib
ja kõik muu on toimunud, nii nagu Ta ütles, ma ei oska öelda.
Usun väga kindlalt, et Ta tuleb siia maailma tagasi
ja ma näen Teda sellisena, nagu Ta on.
Olen Tema sarnane siis.
Ootan seda väga.
Kõik need asjad teevad Jeesuse ainulaadseks.
Mitte kellegi teise kohta ei saa neid asju öelda.
Muhamed ei tule kõne alla, samuti Buddha ega Konfutsius.
Ükski teine maailmareligiooni suur rajaja
pole võrreldav selle mehega ega saa ka iialgi olema.
Seetõttu tähendab kristlus kaht.
Sellega ma lõpetan.
Esiteks, kristlus on eraldiseisev.
See peab seisma omaette.
"Taeva all ei ole antud inimestele ühtegi teist nime,
kelle läbi meid päästetaks."
Ei ole ühtki teist nime.
Niisiis see on ainulaadne.
See on eraldiseisev ega saa võrrelda teiste religioonidega.
Seda võib vaid kõrvutada teiste religioonidega.
Seega religioonide võrdlemine ei sobi.
Teisi religioone võib võrrelda, aga seda mitte.
See ei sobitu.
Ainult üks religioon maailmas pakub andestust pattudele.
Kas teate, et Indias toimus üks koosolek
kõigi maailmareligioonide esindajatega.
Nad kohtusid selleks, et arutada, mis oli eriline iga religiooni juures.
Nad kuulasid kõiki ükshaaval: hinduismi, budismi ja kõiki teisi.
Nad küsisid: "Mis on unikaalne teie religiooni juures?"
Nad jõudsid sealse kristliku misjonärini ja küsisid:
"Mis on unikaalne kristluse juures?"
Ta vastas: "Andestus."
Mitte keegi ei vaielnud talle vastu.
Selle tõttu, kes Jeesus oli ja on praegu, ja mis Ta tegi,
et kõigi maailmareligioonide hulgast võime pakkuda inimestele andestust.
Kas pole imeline!
Minge ja pakkuge neile seda!
Nüüd see on mu viimane punkt.
Kristlus on ainulaadne, seega see peab olema kõiki hõlmav.
See peab olema kõigi jaoks.
Kaasaaegne mõtlemine ütleb,
et islam sobib moslemile ja hinduism sobib hindule.
Kuna kristlus on ainulaadne, peab see sobima kõigile.
Algusest peale on Jeesus selle nii seadnud,
Ta ütles: "Kuulutage evangeeliumi kogu loodule!
Tehke jüngriteks kõik rahvad!"
Meil on ülemaailmne korraldus
viia andestuse hea uudis igaühele maa peal.
Peame seda tegema.
Varsti tuleb päev, kui selle kuulutamine on illegaalne.
Jeesus seisab seadusest kõrgemal.
Peame enne kuuletuma Jumalale, siis inimestele.
Hoiatan teid, et aeg tuleb,
et kui teed seda, mida Jeesus palub, siis pannakse sind vangi.
Kusjuures just praegu peetakse debatti selle sama asja üle
ning kristlased palvetavad, et seda edasi lükataks.
Kuid see tuleb.
See tuleb Lõuna-Aafrikasse ja ka minu kodumaale.
Kristlased pannakse proovile,
kui ustavaks nad jäävad Issandale Jeesusele Kristusele,
kes on unikaalne.
Nad hukkasid Tema ja on väga võimalik,
et mõned siit ruumist hukatakse Jeesuse pärast.
Mis on see selle kõrval,
kui teiselpool ootab ülestõusmine ja uus ihu
ning tõotus elada Temaga igavesest ajast igavesti.
Kes julgeks riskida selle kaotamisega
lihtsalt vapruse puudumisel Kristuse jaoks?
Lõpetangi sellega.
Ma ei ole tulnud teie meelt lahutama,
vaid tulin rääkima teile tõtt Jeesuse kohta.
Tõel on tagajärjed.
Jeesus ütles, et selles maailmas on teil ahistust.
Mulle meeldib Jeesuse ausus.
Kui olin noor kristlane, kuulasin teiste kristlaste tunnistusi.
Need olid sellised:
"Tulin Jeesuse juurde ja kõik mu mured kadusid."
Mina uskusin seda kunagi.
Mõtlesin, et miks see mul ei toimi.
Tegelikult tulin Jeesuse juurde ja mu mured alles algasid.
See oli 1947. aastal.
Siis täitusin Püha Vaimuga ja mu hädad muutusid veel hullemaks.
Viimase 10 aasta jooksul
on mul olnud rohkem probleeme kui 40 aastal kokku.
Tänu Jumalale, sest Jeesus ütles, et see juhtub.
Seega Ta Sõna täitub minus.
Ta tõotas meile suure tasu Taevas.
Tahan seda tasu.
Aitäh kuulamast.
Jumal õnnistagu teid kõiki!
Kui me võiksime hetkeks veel vaikselt olla ja mõelda sellele,
mida on siin, Port Elisabethis, kahe päeva jooksul jagatud.
Uskuge või mitte, mõnedel teist
läheb veelgi halvemini kui see, mida praegu kuulsime.
Jumala Sõna teeb selle selgeks, et vastutame selle eest,
mida teeme sellega, mida oleme teada saanud.
Mõned asjad on sulle avaldatud ja ilmutatud.
Usun, et see on Jumala Sõna tõde.
Meil on nüüd igaühel vastutus teha midagi sellega, mida tead.
Jumal ei mõista kellegi üle kohut selle pärast, mida ta ei tea.
Teadmine nõuab tegutsemist.
Kui tahad Davidit tänada,
siis suurim rõõm on tal sellest, kui kaheteistkümne kuu pärast
Andrew ja teised pastorid, sinu pastor
võtavad Andew'ga ühendust ja ütlevad:
"Tõde, mida David jagas oma südamest,
on muutnud inimeste südamed, mõtted ja elud siin Lõuna-Aafrikas."
See on kogu rõõm, mida see mees vajab.
Tõlge: Riina Karik