David Pawson "Halastus"
Salvestatud Lõuna-Aafrikas
Alustan täna looga, mille rääkis Jeesus.
Jeesus ütles: kui tahad tõesti teada, milline on Jumala valitsus,
kujuta ette üht maaomanikku.
Ta läks varahommikul välja enda viinamäele töötajaid palkama.
Kui ta oli töölistega päevapalgas kokku leppinud umbes 40 euro peale,
läkitas ta nad oma istandusse.
Umbes üheksa paiku nägi ta teisi turu ümber jõude seismas.
Ta ütles neile ka: võite minna ja töötada mu istanduses,
maksan teile õiglase palga.
Nad otsustasid ta pakkumise vastu võtta.
Lõuna ajal läks ta jälle sinna ja toimis samamoodi.
Isegi kella viie ajal seisid seal ikka veel mõned mehed jõude.
Ta küsis neilt: miks te pole terve päeva midagi teinud?
Nad vastasid: keegi ei anna meile tööd.
Ta ütles neile: võite ka minna ja töötada mu põldudel
ning ma maksan teile õiglase palga.
Kui päike loojus ja töö lõpetati,
ütles maaomanik oma töödejuhatajale:
kutsu töötajad siia ja maksa neile nende palk,
kuid alusta viimastega, kelle me palkasime
ja lõpeta nendega, kelle palkasime esimesena.
Need, kes töötasid vaid tund aega, said oma palga esimesena.
Nad leidsid pakist 40 eurot - terve päeva palga.
Kui viimased said oma palga, ootasid nemad muidugi palju rohkem.
Nad said sama summa.
Kui nad kontrollisid oma raha uuesti,
hakkasid nad nurisema, kuidas neid oli koheldud.
Nad ütlesid: see pole aus!
Need, kes lõpus tulid,
tegid ainult tund aega tööd, kuid said sama palju palka.
Meie aga rabasime terve päeva lõõskava päikese all.
Omanik aga ütles esindajale: ma ei kohtle teid halvasti.
Kas me ei leppinud kokku,
et 40 eurot on õiglane palk kogu päeva töö eest?
Võtke oma palk ja minge oma teed!
Kui mina otsustan neile anda sama palju kui teile,
see ei ole teie asi.
Mul on igati õigus oma rahaga teha, mida ise tahan.
Samuti nagu sul oma rahaga.
Kas su tegelik probleem pole hoopis kadedus,
sest teised said kasu minu lahkusest?
Siis ütles Jeesus: kui Taevas valitseb maa peal,
võib valitsemine ootamatult teistsuguseks muutuda.
Need, kes eeldavad,
et on esimesed, leiavad end järjekorra lõpus.
Need, kes peavad end viimasteks, leiavad end esimeste seas.
Matteuse 20. peatükk, kui soovid seda kodus lugeda.
Jutlustasin oma esimese jutluse
70 aastat tagasi kolmeliikmelisele kuulajaskonnale:
oma emale ja kahele õele - üks minust noorem ja teine vanem.
Mu kantsliks oli tugitooli seljatugi.
Mu isa oli autoga ära ja me ei saanud kirikusse minna.
Ema ütles: meil tuleb teenistus siin. David, sina oled jutlustaja.
Mina valisin selle loo.
Lugesin seda neile.
Pärast rääkisin selle uuesti oma enda sõnadega,
siis vaatasime seda lugu kolmandat korda,
püüdes välja tuua midagi õpetlikku.
Lõpuks ütles mu vanem õde terava hääletooniga:
kas see viinamarjaistandus ei ole juba täis?
Nii lõppeski kogu asi näotult.
Järgmised seitse aastat ei proovinud ma kordagi jutlustada.
See lugu on mulle alatiseks meelde jäänud.
See on paeluv lugu.
See on ka väga täiskasvanulik lugu.
Sügiseti on me riigis n-ö poliitilised konverentsid.
Iga poliitiline erakond korraldab konverentsi,
et otsustada, millist suunda võtta ja millist manifesti koostada.
Igal sellisel parteikonverentsil on konverentsi ajal teatud teenus.
Jutlustasin ühel sellisel,
kuid ma ei ütle, millise parteiga oli tegu.
Mõlemal parteikonverentsil on meil vasak- ja parempoolsed,
nagu enamikes riikides on sotsialistid ja kapitalistid.
Mõlemal parteikonverentsil räägiti seda lugu.
Ühel parteikonverentsil - kutsume kapitaliste toorideks -
tooride partei konverentsil ütles jutlustaja:
see lugu tõestab, et Jeesus hääletaks valimistel meie poolt.
Sest meie usume,
et juht peaks saama palgata või lahti lasta nii nagu ta soovib.
Samuti ülemus peaks otsustama palkade üle.
Seda kutsume ausaks äripidamiseks - vabaks turuks.
Ainus probleem oli selles,
et sotsialistliku partei konverentsil võttis jutlustaja aluseks sama loo
ja tõestas, et Jeesus hääletaks vasakpoolsete poolt.
See näitab, et Jeesus soosis kõigile täielikku miinimumpalka,
sõltumata sellest, kas neil oli tööd või mitte.
Selle eest me seisame ja Jeesus hääletaks meie poolt.
Mida kõigest sellest arvata?
Räägin teile, mida mina Jeesuse loost arvan.
Jeesusel pole aimugi personalijuhtimisest.
See lugu võiks lõppeda sõnadega: ja nad elasid õnnetult elu lõpuni.
See ülemus pööras ühe päevaga terve tööturu pahupidi.
Te teate seda lugu ja mis edasi sai.
Iga lugu, mille Jeesus rääkis, on osalt elust enesest.
Osa, mis ei ole elust enesest, šokeerib või üllatab meid.
See on nagu skorpion -
tal on korralik nõel saba otsas, mis tuleb tavaliselt kõige lõpus.
See on tavaline päev - istanduse omanik otsib töötegijaid.
Ta valib nad välja ja nad töötavad.
Kõik on tavapärane, kuni tuleb aeg palka maksta.
Sel hetkel ütleb omanik taktitult: maksa viimastele esimesena.
Kui ta oleks tahtnud lahke olla, oleks ta maksnud esimestele
ja nad minna lasknud, siis andnud ülejäänutele sama.
Aga ta ei teinud seda.
Ta ütles: maksa neile kõigepealt, kes töötasid vaid tund aega!
Siis nad nägidki, et olid saanud terve päeva palga.
Teised muidugi arvasid ekslikult, et nad saavad rohkem.
Nad said kõik sama palga.
See ongi šokeeriv.
Kui sa ei usu, et see on hea personalijuhtimine,
siis las ma küsin: mis te arvate, mis juhtub järgmisel päeval,
kui omanik läheb jälle oma istandusse töötajaid otsima?
Kell üheksa hommikul pole kedagi näha.
Kedagi pole ka lõuna ajal ega kella viieni väljas,
ja siis on nad äkki kohal, et saada töö eest päevapalga.
Kas mõistate?
Mõned ütlevad, et Jeesus rääkis hoopis Taevast.
Me kõik saame võrdse tasu.
Kui see on Taevas, siis ei taha ma sinna minna.
Vaidleksime palkade ja tundide üle kogu ülejäänud igaviku.
Koos Jeesusega tuli Taevas maa peale
ja hakkas toimima üks täiesti uus süsteem
vastavalt taevastele printsiipidele ning mitte maistele.
See tekitabki šoki.
See puudutab seda maailma.
See küsib igaühelt meist küsimuse:
kas sa elad maiste või taevaste printsiipide järgi?
Millises kuningriigis sa praegu maa peal elad?
Maailma kuningriigid põhinevad väljateenimisel.
Oleme harjunud riigikorraga, mis põhineb väljateenimisel.
Olgu see sotsialism või kapitalism.
Maailma kuningriigid seisavad inimõiguste eest.
Meil on õigus rahale, meil on õigus tööle jne.
Taevariik ei toimi sellistel alustel.
Taevases kuningriigis ei ole sul mingeid õigusi.
Kui elad maa peal otsekui taevases kuningriigis,
siis oled maailmaga pahuksis.
Vaatame seda lugu lähemalt.
Usun, et kui loed Piiblit,
peaksid sellesse panema oma südame ja emotsioonid.
Proovin sind selles aidata.
Lihtsalt oletame, et see juhtus sinuga su töökohas.
Teed terve nädala tööd
ja siis palgatakse keegi reede pärastlõunal.
Tema saab sama palga kui sina.
Kuidas sa end tunneksid?
Seda vastust ma tean.
Ütleksid: mul on nii hea meel su üle!
Olen nii rõõmus! Halleluuja!
Palju õnne, et said sama palju, kui mina sain terve nädala töö eest!
Tean, et reageeriksid niimoodi, kas pole?
Ei?
Muidugi mitte.
Oleksid solvunud, täpselt nagu olid need töötajad.
Oleksid vihane oma ülemuse peale.
Sa ütleksid: see pole aus!
Meie kolm last õppisid seda ütlema, kuid me ei õpetanud neile seda.
Nad õppisid ütlema "ei", enne kui õppisid ütlema "jah".
Nende olemuses oli kaasasündinud õiglusetunne.
Kui miski ei olnud aus, said nad pahaseks.
Olin ise väiksena samasugune.
Kui ema andis meile õuna,
ja ütles, et jagaksime selle kahe peale ära,
siis jälgisime üksteist hoolega.
Üks hakkas õuna pooleks lõikama ja teine jälgis.
See pole täpselt keskel!
Kui ütled: see ei ole aus, su nägu läheb krimpsu.
Olete seda märganud? "See pole aus!"
Iga laps õpib seda ütlema.
Kurb on see, et paljud lähevad läbi elu ja ütlevad seda.
Nad ei kasva kunagi suureks.
Ma jälgisin üht streiki Inglismaal, millest võttis osa palju inimesi.
Töötajad karjusid: see pole aus!
Nende näod olid krimpsus nagu väikestel lastel: see pole aus.
Mulle helistas ühel päeval kohaliku haigla medõdede ülem.
Ta ütles: meil on üks mees, kes tahab rääkida preestriga.
Ütlesin: ma ei ole preester, olen pastor, kuid võin tulla.
Läksin haiglasse ja voodis istus armas vana mees.
Istusin voodi äärde ja ütlesin:
kuulsin, et tahtsid kellegagi rääkida, millest sa soovid vestelda?
Ta ütles: see pole aus!
Küsisin: mis ei ole aus?
Ta ütles: ma olen haiglas!
Ma olen elanud korralikku elu, kuid miks ma siin olen?
Küsisin: kas sa pole varem haiglas olnud? - Mitte kunagi.
Olen elanud head ja korralikku elu.
Küsisin huvi pärast: kui vana sa oled?
Üheksakümmend neli.
Ta ütles: see ei ole aus, miks on Jumal mulle nii teinud?
Küsisin: kaua pead haiglas olema? - Kümme päeva.
See ei ole aus!
Endal olid ümber kõik need ilusad medõed,
kes tegid kõik ta eest.
Mõned meist annaks ei tea mida selle eest!
Tema aga ütleb: see pole aus!
Nüüd olete ta üle naernud,
kuid on väga palju vanu inimesi, kes ütlevad, et see pole aus.
Jumal on mind ebaõiglaselt kohelnud.
Ma ei saanud seda, mille olin õigusega ära teeninud.
Jumal pole olnud minu vastu õiglane.
Lähme läbi elu ja ütleme sama asja.
Lähme tagasi oma loo juurde.
Mul on sulle üks küsimus.
Kas see ülemus oli vähem kui või rohkem kui aus?
Kas saite küsimusest aru?
Kas ta kohtles neid ausalt?
Paljud ütleksid, et ta polnud õiglane
nende suhtes, kes said sama palga, kuigi töötasid terve päeva.
See ei olnud aus.
Kui me end ei jälgi, võime kogu elu öelda: see pole aus!
Kuni elame maises kuningriigis,
ütleme seda kuni 94. eluaastani ja kuni siit lahkume.
Taevases kuningriigis ei ütle keegi nii.
Mina usun, et see ülemus oli rohkemgi kui õiglane.
Ta oli aus kõigi vastu.
Ta andis kõigile, mis nad olid välja teeninud.
Ta leppis kõigiga kokku õiglase palga kogu päeva töö eest.
Mõnedele andis ta rohkem, sest ta oli rohkem kui õiglane.
Nad kõik vajasid tööd ja palka,
oli ta rohkem kui õiglane, mitte vähem kui õiglane.
Temas oli omadus,
mis koosneb tähtedest: h, a, l, a, s, t, u, s.
Halastus - see läheb palju kaugemale õiglusest.
Viinamarjaistanduse omanik oli kõigi vastu õiglane.
Ta oli aus kõigi suhtes ja andis päevapalga päeva töö eest.
Kuid mõnede suhtes oli ta rohkem kui õiglane.
See on pilt Jumalast.
Jumal annab kõigile selle, mis nad on ära teeninud.
Mõnedele annab Ta rohkem, kui nad on ära teeninud.
Ta on kõigi suhtes täielikult õiglane,
kuid mõnede suhtes on Ta halastav.
Nemad saavad rohkem, kui nad on ära teeninud.
Vaatame seda veel põhjalikumalt.
Kui oled taevases kuningriigis,
sul ei ole õigusi ja elad halastuse läbi.
Meil on Inglismaal üks huvitav asi, mida minu teada teil siin ei ole.
Meile tuuakse piim igal hommikul ukse taha.
Kas teil on siin ka nii? - Ei.
Kaua aega tagasi. - Ah nii.
Elame jah, minevikus Inglismaal.
Igal hommikul on meil trepil pudel külma valget piima.
Kui me abiellusime, oli mu naisel halb harjumus,
et pidi saama igapäevase doosi enne kui üles tõusis.
Teisisõnu kutsutakse seda tassikeseks teeks.
Ta tutvustas mulle ka seda nn igapäevast doosi.
Kui ärkan hommikul
ja tunnen end kristlasena, lähen alla ja valmistan tee.
Kui ma ei tunne end kohe hommikul kristlasena,
läheb naine ja teeb teed.
Ma ei ütle teile, kui tihti peab tema seda tegema.
Kui mina lähen alla, siis lähen õue külma kätte,
võtan selle külma pudeli piima ning kiirustan tagasi majja.
Mul tuleb alati meelde salm Nutulauludest.
See ütleb: su halastus on värske igal hommikul.
Kui ma seda piima tuppa viin, ütlen: aitäh Sulle, Issand,
Sinu halastuse eest täna hommikul, mida ma pole ära teeninud.
Olen 80-aastane, aga ma pole veel lõpetanud.
Milline halastus!
Milline halastus, et mul on hea tervis.
Mul on maja, kus elada ja naine, keda armastada.
Ühtki neist asjadest ma pole ära teeninud.
Ütlen ausalt, kui Jumal
oleks andnud mulle, mida olen ära teeninud,
kui Ta oleks olnud õiglane ja aus minu suhtes,
siis teil ei oleks täna jutlustajat kuid hetkel teil siiski on.
Ütlen ka, et kui Jumal oleks täiesti õiglane sinu suhtes,
siis siin ruumis poleks ühtki inimest.
Jumala riigis elame halastuse, mitte väljateenimise läbi.
Me pole midagi ära teeninud.
Jumal oma halastuse läbi annab meile väljateenimatult.
Ma ei tea, kui kaua ma veel siin maa peal olen.
Olen lõpule palju lähemal, kui paljud teie seast.
Eriti just teie siin ees.
Mu lapsed ütlevad mulle,
et mul on üks jalg hauas ja teine jalg banaanikoore peal.
Aktsepteerin seda.
Iga päev on nüüd tänu halastusele kingitus.
Mul pole mingit õigust sellele.
Mees nimega Thomas Paine, Ida-Inglismaa talunik
kirjutas raamatu "Inimese õigused".
See raamat on kirjutatud ÜRO dokumenti nr 244 -
Inimõiguste ülddeklaratsioon.
Pea kõik, mis ta kirjutas, lisati sellesse ÜRO dokumenti.
Tema kirjutas selle mõnisada aastat tagasi.
Tema raamatule järgnes pea kohe raamat,
kus üks naine kirjutas üles naiste õigused.
Tema raamatul läks veidi kauem, et välja paista.
Nüüd on see olemas.
Feministid räägivad naiste kui ka meeste õigustest.
Kuid taevane kuningriik ei ole sugugi selline.
Taevases kuningriigis ei ole sul mitte mingisuguseid õigusi.
Sul on halastus.
Ütlen kaks asja halastuse kohta enne kui räägime praktilisest poolest.
Kõigepealt seda, et õiglus ja halastus ei ole vastandid.
Nad liiguvad koos edasi.
Ainus vahe on selles, et õiglus läheb teatud maani,
siis halastus võtab üle ja läheb palju kaugemale.
Nad ei ole vastuolus.
Meie Jumal on õiglane ja halastav.
Need ei ole omavahel vastuolus, vaid toimivad koos.
Halastus läheb palju kaugemale, kui õiglus minna suudab.
Jumal on õiglane iga inimese suhtes siin maa peal,
kui Ta otsustab nende igavese tuleviku üle.
Mõnede vastu on Ta halastav.
Õiglus ja halastus kohtuvad ühel erakordsel sündmusel ajaloos.
Nad kohtuvad ristil.
Üks armas laul algab järgmiselt:
Jeesuse risti all ma vabal tahtel võtan seisukoha..
Läheb aga edasi:
kindel paik, kus Taeva armastus ja Taeva õiglus kohtuvad.
Nad kohtuvadki seal.
Kui tahad teada, kas Jumal on õiglane,
siis mine risti juurde.
Kui tahad teada, kas Ta on halastav,
siis mine risti juurde.
Ta on mõlemat, ning kumbki pole vastuolus teisega.
Teisena tahan öelda, et isikul, kes halastab
on täielik õigus valida need, kellele ta halastust näitab.
Tal pole mitte mingit kohustust kellelegi halastust näidata.
Ta võib ise otsustada, nagu tegi viinamäe omanik.
Ta valis need, kes said rohkem, kui nad olid ära teeninud.
See oli tema valik.
Ta ütles: see on minu raha,
mul on õigus teha oma rahaga, mida ise otsustan.
Kui tahan anda kõigile sama palga, on see minu õigus.
Sel, kes näitab halastust, on õigus otsustada,
kes selle saab, ja kui palju nad saavad.
See on tema õigus.
Mitte kellelgi ei ole õigust halastusele.
Võid nõuda: mul on õigus saada õiglust, isegi Jumala ees,
kuid ma ei usu, et võtaksid vastu Ta õigluse.
Sul pole õigust nõuda: meil on õigus Tema halastusele!
Jumalal pole mitte mingit kohustust kellelegi halastust näidata.
See toobki meid täna kõige tähtsama küsimuse juurde.
Kellele otsustab Jumal oma halastust näidata?
Olete kõik siin koos ühes ruumis,
ometi näitab Jumal halastust mõnedele teist ja teistele mitte.
Mõned teist lähevad koju, olles täis Tema halastust.
Mõned teist lähevad koju
ja söövad õhtusöögiks nn grillitud jutlustajat.
See on väga oluline küsimus.
Kuidas Jumal otsustab,
kes saab rohkem, kui nad on ära teeninud?
Mõned nimetavad seda õnnelikuks juhuseks.
Sul on õnne, kui Jumal sulle halastust näitab.
Kui Ta juhtub valima "sinu numbri" loosirattal.
Inimesed räägivad, otsekui Jumal on suurim loterii siin maa peal.
Inimesed lähevad tervenduskoosolekutele, lootes,
et nemad on just need, kelle Jumal otsustab tervendada.
Nagu see oleks loterii.
Sellist asja nagu "õnn" või "juhus" pole olemas taevases kuningriigis.
Jumal ja vedamine on vastandid.
Asi ei ole juhuses.
Kas Jumal võtab telefoniraamatu ja teeb nii?
Täna näitan halastust David Pawsonile.
Tema nimi on siin.
Kas usute, et Jumal on selline? - Ei iial.
Jumal on oma halastuses öelnud, kes Ta halastust kogevad.
Tänase jutluse jooksul vastan sellele küsimusele
ja ütlen teile kolm asja, mis näitavad teile,
kas väljud täna siit uksest Tema halastusega.
Kas tahaksite teada vastust sellele küsimusele?
Võib-olla sul täna veab!
Hästi, siin on need kolm asja,
mis Ta öelnud on nende kohta, kes kogevad Tema halastust.
1. Ta näitab halastust neile, kes seda paluvad.
See on ju päris lihtne, kas pole?
Kui palud Jumalalt halastust, siis on see palve,
mis oleks Tema jaoks raske vastamata jätta.
Kuna Ta on halastust täis ja Ta tahab seda anda.
Kurb tõsiasi on see, et väga vähesed küsivad seda Temalt.
Olen ilmselt kuulnud oma elus tuhandeid ja tuhandeid palveid.
Inimesed on palunud Jumalalt
juhtimist, tervist, kaitset ning igasuguseid asju.
Kuid väga harva kuulen kedagi halastust palumas.
Ta ootab, et võiks seda anda neile, kes seda paluvad.
Kas tulite koosolekule ja lootsite, et saate paluda halastust?
Te ka saate seda.
Kas pole lihtne?
Miks me siis ei palu halastust?
Miks on see siis nii haruldane palve?
Vastus on päris lihtne.
Me ei arva, et vajame seda.
Vajame tervist, juhtimist ja raha.
Vajame igasuguseid asju ning seega palume.
Meil on ostunimekiri Jumalale ja vuristame selle ette.
Halastust ei ole selles nimekirjas.
Põhjus on väga lihtne: nii halvad me ka ei ole!
Seetõttu me ka ei palu.
Halastust paluvad ainult need, kes on tõesti halvad.
Need, kes on nii kindlad, et nad ei vääri midagi,
siis halastus on just see, mida nad vajavad.
Kui töötan ja jutlustan vanglates,
kuulen tihti, et vangid paluvad halastust.
Nad teavad, et on halvad ja vajavad seda,
ega pole midagi Jumalalt ära teeninud.
Seetõttu nad ütlevad: Jumal, halasta mu peale!
Jeesus rääkis ühe loo selle kohta.
Ta ütles, et kord läksid kaks meest templisse palvetama.
Üks läks tahapoole, teine ette.
See, kes ette läks, ütles:
Jumal, olen lihtsalt nii tänulik, et ma pole selline nagu teised.
Ma paastun kaks korda nädalas.
Annan kümnist kõigest, mis mul on.
Ta kasutab üht väikest sõna oma palves, kas märkasite?
Ta ütles seda viis korda: mina, mina, mina..
Ta rääkis ainult endast.
See kõik oli tõsi.
Jeesus ütles, et ta palve ei jõudnud templi laest kõrgemale.
Ta isegi ütles, et mees palvetas endamisi.
Milline omapärane väljend!
See oli hea, tõene palve, see oli tänupalve.
Tegelikult palvetas ta iseendale.
Mees seal taga oli täpselt vastupidine.
Ta oli maksukoguja, mitte väga populaarne isik.
Maksukoguja tol ajal oli kõvasti hullem isik
kui maksukoguja siin Lõuna-Aafrikas.
Põhjuseks oli see,
et ta kogus makse vaenlasena valitseva võimu jaoks.
Maksukogujatele öeldi Rooma valitsuse poolt:
siin on sinu piirkond, kogu selline summa meile iga kuu!
Kõik, mis sa suudad inimestelt üle selle välja pressida,
läheb sinu taskusse.
Nad said sellega päris hästi hakkama.
Väike mees, Sakkeus, kasseeris neli korda rohkem
kui roomlased nõudsid, ja 3/4 läks tema taskusse.
Nad on nagu väljapressijad.
Keegi, kes sunnib inimesi nõutust rohkem maksma,
sest ta on ahne.
Sellised olid maksukogujad.
Lugesin, et teise maailmasõja ajal,
kui sakslased vallutasid Poola, panid nad 250 tuhat juuti getosse.
Neid sunniti niivõrd lähestikku elama, et haigused levisid kulutulena.
Nad valisid mõned juudid sakslaste jaoks makse koguma.
Nad ütlesid, et võivad sisse nõuda nii palju kui tahad kaasjuutidelt.
Kui nad keelduvad teile maksmast, siis laseme nad maha.
Sina aga kogu makse
ja saad endale kõik, mis saad üle normi.
Kujutage ette, kuidas juudid, kes selle töö vastu võtsid..
Kujutage ette, kuidas teised neisse suhtusid?
Selline see olukord oligi.
Jeesus ütles, et selles loos oli maksukoguja templi taga otsas.
Ta isegi ei vaadanud üles, lõi enesele vastu rindu
ja ta ütles: Jumal, ole mulle patusele armuline!
See on päris suur ime, sest väljapressija ei ütleks seda.
Jeesus ütles, et see mees seal taga läks koju õigeksmõistetuna.
Rääkisin teile pidžin inglise keelest Paapua Uus-Guinea Piiblis,
kus "õigeksmõistetud" on tõlgitud: Jumal ütleb, et temaga on kombes!
Seda tähendabki "õigeksmõistetud".
Jumal ütleb, et temaga on kõik kombes!
Mees seal taga oli see, kellel oli Jumala silmis kõik kombes.
Tuleme korraks tänapäeva, vähemalt minu jaoks.
Läksin Saksamaale pärast teise maailmasõja lõppu.
Ühel päeval läksin Nürnbergi - ühte Saksamaa suurde vanglasse,
kus olid viibinud natsidest sõjakurjategijad,
kes pidid minema pärast sõda kohtu ette.
Neid süüdistati 30 miljoni juudi ja tuhandete teiste mõrvamises.
Vabandust, 30 miljoni inimese,
sealhulgas 6 mln juudi mõrvamises, kes polnud kunagi võitluses olnud.
Need mehed viidi kohtu ette.
Neile kõigile anti tasuta kaks asja.
Neile öeldi: anname teile advokaadi, kes teid kaitseb
ja ühtlasi kaplani, kes hoolitseb te hinge eest.
Seega kõigile anti advokaat.
Seal jagati nad konfessioonide järgi gruppidesse.
Seal oli kuusteist luterlast ja viis roomakatoliiklast.
Seejärel otsiti inimesi, kes nende hinge eest hoolitseksid.
Protestantide jaoks leidsid nad luteri pastori,
kes oli kaplaniks Ameerika sõjaväes.
Mees, kel oli saksa nimi - Gerecke.
Tema esiisad olid läinud aastaid varem Ameerikasse.
Temalt küsiti: kas räägid saksa keelt? - Jah.
Kas oled luterlane? - Jah.
Kas tuleksid ja hoolitseksid 16 natsi sõjakurjategija eest?
Ta ütles: ei, nad tapsid mu kaks poega.
Ma ei suuda sinna minna ja hoolitseda nende hinge eest.
Jumalal olid teised plaanid.
Ta ütles isa Gereckele: mine!
Ta saabus Nürnbergi vanglasse.
Esimesel pühapäeval seisab ta 16 natsi sõjakurjategijaga vastamisi.
Nad olid süüdi kõige kohutavamates mõrvades.
Ta mõtles: mida ma neile küll jutlustan?
Ta jutlustas neile Kristuse ristist.
Ta ütles: Jeesus suri igaühe teie eest, et te võiksite andeks saada.
Ühe mehe nimi oli Sauckel.
Sauckel oli esimene mees, kes näoli maha põrandale kukkus
ja hüüdis: Jumal, ole mulle patusele armuline!
Järgmine oli..
Praegu ei tule meelde.
Nad olid kõik seal: Schacht, Keitel..
Kõik.
Üksteise järel palusid nad halastust Jumalalt.
Üksteise järel nad ka said selle.
Kui jõudis kätte aeg paigaldada võlla poomiseks,
siis üks neist hüüdis just enne, kui ta kukkus ja üles poodi:
"Jeesus, halasta mu peale!"
Need paadunud südamega sõjakurjategijad,
keda mitmed rahvad poomise läbi surma mõistsid,
leidsid üksteise järel Jumala halastuse.
Kaks neist aga ei leidnud.
Üks oli Rudolf Hess.
Teda ei poodud, kuid ta pandi Berliinis 40 aastaks vangi.
Ta poos end ise üles lambist võetud elektrijuhtmega.
Hermann Goering, Saksa lennuväe Luftwaffe suur juht.
Ta keeldus evangeeliumi kuulamast.
Kui ta naine ja väike tütar tulid hüvasti jätma,
ütles ta väike tütar: issi, palun usalda Jeesust!
Ma tahan sind Taevas näha.
Ta lükkas tüdruku välja ja ütles: sina usud oma asja, mina oma.
Tund aega hiljem võttis ta tsüaniidi ja sooritas enesetapu oma kongis.
Keegi oli selle ära peitnud ja sisse smugeldanud.
Teised aga leidsid armu, halastust ja rahu.
Rääkisin selle loo kirikus, kus olin pastoriks -
Gilfordis, Inglismaal.
Pärastpoole üks suur mees, kes oli arhitekt,
tuli mu juurde ja ütles: kas teadsid, et olin Briti sõdur
Saksamaal pärast sõda ja kuulusin seal sõjaväkke.
Osad meist Briti sõjaväes olid kristlased.
Ta ütles, et kui see kohtuistung käis, palvetasid nad ööd läbi nende eest.
Ta ütles: tänase päevani välja
ma ei teadnud, et Jumal oli meid kuulnud.
Olin ühes väikses majas meie kodu lähedal.
Seal oli umbes 12 inimest koos.
Otsustasin neile sellest rääkida.
Üks abielupaar muutus hüsteeriliseks.
Nad naersid ja nutsid korraga.
Küsisin: kas soovite, et palvetan teie eest?
Ei, räägi edasi! - Olete ju ilmselgelt endast väljas.
Kas soovite, et mu naine juhatab teid kõrvaltuppa
ja palvetab ning räägib teiega?
Ei! Räägi edasi, räägi edasi.
Rääkisin niisiis edasi.
Kui meie koosviibimine läbi sai, läksin paari juurde ja küsisin:
miks see lugu teid nii sügavalt häiris?
Väike naine ütles: Keitel oli minu onu.
Viimased 25 aastat
oleme põgenenud tema mälestuse eest.
Ükskõik, kuhu me läksime, kui teada saadi, et Keitel,
kes oli tol ajal Hitleri meeskonna ülemjuht,
oli minu onu, siis ei rääkinud nad minuga.
Mina olin aga lihtsalt ta õe- või vennatütar.
Emigreerusime Austraaliasse, kuid nad said sellest teada.
Austraaliast läksime Kanadasse, kuid nad said ikka teada.
Tulime Inglismaale ja nüüd saadi ka siin teada.
Nüüd aga sa ütled meile, et onu Keitel on Taevas.
Naine ütles: tal on tunne, nagu tume pilv oleks eemaldunud.
Kui keegi nüüd ütleb mulle:
"Kas oled Keiteli vennatütar?" ütlen neile: "olen küll,
kuid minu onu on Taevas, kas sina lähed Taevasse?
Ta ütles: nüüd ütlen neile nii!
Mõistate, need olid Saksamaa kõige kohutavamad mehed.
Kui nad aga palusid halastust, siis nad said selle.
Miks küll meie seda ei palu?
Me ei arva, et seda vajame.
Oleme tublid kirikus käijad ja täidame oma kohustust.
Ainult päris halvad inimesed vajavad halastust,
sest midagi muud nad küsida ei saa.
Meie aga palume nii paljusid asju: Issand, õnnista me kogudust,
õnnista me peret, hoia meid kõiki kaitstuna, õnnelikena ja mugavalt.
Me aga ei palu: Issand, halasta me peale!
Paljud kirikud, kus on liturgia - nn seatud palved,
lisavad alati selle: Issand, halasta me peale!
Kristus, halasta me peale, Issand, halasta me peale!
Kuid paljude jaoks on need lihtsalt sõnad.
Nad ei ütleks iial: "Halasta meile!" kui nad ütleksid enda palveid.
Kas mõistate?
See on esimene vastus kolmest, mille teile annan.
Annan lihtsalt teada, et rääkisin esimesest kõige pikemalt.
Lähme edasi teise ja kolmanda vastuse juurde.
Esimene vastus küsimusele, kellele Jumal halastust näitab:
need, kes seda siiralt küsivad.
Kes seda vajavad ja tahavad - nemad saavad seda.
Teiseks vastuseks on:
Jumal näitab halastust neile, kes seda edasi annavad.
Neile, kes ise halastavad.
Jeesus ise ütles:
"Õndsad on halastajad, sest nende peale halastatakse."
Jeesus rääkis ühe teise loo kuningast, kel oli kokk.
Kokk oli kuningale suure summa raha võlgu.
Ta ei saanud seda tagasi maksta
ning läks kuninga juurde, palus armu ja ütles:
ma ei saa praegu sulle maksta,
anna mulle palun veel veidi aega ja leian selle raha kuidagi.
Kuningas ütles:
teen enamgi veel, ma kustutan võla ära.
Sa ei võlgne mulle midagi.
Kokk läks kuninga palge eest alla palee kööki
ja leidis teise koka, kes oli talle vaid veidi võlgu.
Ta haaras kokal kõrist ja küsis: millal sa mulle võla tagasi maksad?
Talle andestati u miljoninaelane võlg, mis iganes see teeb teie valuutas.
Siin oli keegi, kes oli talle võlgu ühe naela.
Ta kägistas teda, sest too ei maksnud.
Kuningas aga kuulis sellest ja kutsus mehe enda juurde:
sina ei andesta seda väikest võlga, kuigi mina andestasin sulle kõik!
Su võlg on jälle üleval ja lähed vangi, kuni tasud viimse kui ühe sendi.
Jeesus lisas: niimoodi kohtleb
ka su Taevane Isa sind, kui sa ei andesta teistele.
Kui tahad endale halastust,
kuid ise seda edasi ei jaga, siis sa seda ei saa.
Leian igas koguduses inimesi, kes seda edasi ei anna.
Nad on solvunud ja kibestunud.
Olin ühes koguduses Lõuna-Inglismaal.
Üks mees tuli pärast mu juurde.
Tore mees, hästi riides, rääkis kenasti, haritud,
aga ta ütles: David, olen omadega ummikus.
Ma ei näe oma vaimses elus mingit edasiminekut.
Varem nägin, kuid siis sattusin ummikusse.
Kas saaksid midagi teha?
Kas aitaksid mul edasi minna?
Ütlesin, et Issand saab sul aidata edasi minna.
Küsisin temalt, kas ta teab ütlust:
"Kus on "tahet" (testament), seal on sugulasi!"
Kas tead seda õpetussõna?
Ütlesin, et Issand on pannud selle mulle mõttesse.
Huvitav, miks on see nii?
Ta ütles: see on ilmselt mu isa testamendi pärast.
Ta jättis kõik raha mu vennale.
Küsisin: kas mäletad,
millal jäid ummikusse oma kristlikus elus?
Millal lakkasid edasi liikumast?
Ta ütles: kummaline küll, et umbes samal ajal, kui isa suri.
Küsisin: kas sa ei näe siin seost?
Võin sulle öelda, mida teha, et jälle liikuma saada.
Mine venna juurde ja ütle:
mul on hea meel, et sina said isa raha!
Niimoodi saadki edasi liikuda!
Lihtsalt seisin ja vaatasin ta nägu.
Kahju, et mul polnud videokaamerat.
Ta näoilme muudkui muutus ja muutus niimoodi..
See oli täiesti erakordne.
Ta vaatas mulle otsa ja ütles: teen selle ära!
Ta sai ummikust välja.
Halastus, mida edasi ei anta, võib sind su teekonnal peatada.
See oli teine vastus.
Mäletan, kui käisin Inglismaa raekojas kõnelemas
ja kolm inimest tulid pärast mu juurde.
Esimene oli keskealine naine.
Ta ütles, et ei ole oma vennale andestanud.
Küsisin: miks, mis su vend tegi?
Kui ma olin 10-aastane, sundis ta mind endaga magama.
See tegi niivõrd haiget.
Sellest ajast peale ei meeldi mulle poisid.
Ma ei läinud kunagi mehele, olen olnud vallaline kogu elu.
Ta ütles: täna annan oma vennale andeks.
Kõik muutus, see on nüüd läinud.
Kõik kibedus ja haavumine lahkus.
Ütlesin: nüüd saad kogeda Jumala halastust.
Minu juurde tuli ka teine inimene, kes oli ka keskealine naine.
Ta ütles: 20 aastat tagasi elas mu kõrval kohutav naaber.
Kohtusime üle aia ja rääkisime juttu,
kui äkitselt ütles naaber mulle: sina, saatan!
Ta tõesti mõtles ka seda.
Naine ütles: ma pole seda iialgi unustanud ega andestanud.
See läks sügavale südamesse.
Ta ütles, et kolis varsti sealt mujale
ning ei ole teda sellest ajast saati näinud.
David, sa ei usu seda, andestasin talle täna kogu südamest.
Kui ringi pöörasin, istus ta siin koosolekul minu selja taga.
Kas suudad seda uskuda?
Kolmas oli armas väike abielupaar.
Nad tulid mu juurde ja naine ütles oma mehele: räägi sina talle!
Mees ütles: ei, räägi sina! - Ei, räägi sina.
Ütlesin: kas keegi juba räägib, mis siin toimub?
Lõpuks nad mõlemad rääkisid.
Nad olid kaks aastat abielus olnud, täiesti armunud.
Naine jäi rasedaks ja sündis laps.
Imeilus poeglaps.
Naine ütles: aga arst ütles meile, et lapsel on midagi tõsist viga
ja tõenäoliselt ei ela ta vanemaks kui 5-aastaseks.
Naine ütles: olen olnud nii kibestunud Issanda suhtes.
Miks annad teistele terved lapsed ning andsid meile selle lapse?
Miks, miks?
Ta isegi needis Jumalat.
Täna õhtul ma ütlesin:
aitäh, Issand meie poja eest ja viie terve aasta eest!
Ütlesin: nüüd saate kogeda Jumala halastust!
Nii kaua kuni sa seda edasi ei anna, takistad sa sellel ligi pääsemast.
See on teine vastus.
Kui su südames on mingitki kibedust su ülemuse, vanemate,
su laste, kolleegide, su mehe või naise vastu..
Kui su südames on andeksandmatust
ükskõik kelle vastu, siis sa halastust ei saa.
See ei pääse sisse,
sest arm peab läbi voolama, täpselt nagu elektrivooluga.
Kas hakkad vaikselt mõistma,
kas oled keegi, kes kogeb täna halastust?
Pean andma teile ka kolmanda vastuse.
Sellest räägin väga lühidalt.
Kujutage end ette siinsel rannal.
Kas ma ei näita õiges suunas?
Öelge mulle palun. Seal?
Seal!
Oled rannas ja keegi hulbib vees ja hüüab: ma upun, ma upun!
Ma ei oska ujuda, päästke mind, päästke mind!
Oled seal, viskad jaki seljast, kingad jalast,
hüppad vette ja tõmbad ta kaldale.
Kuivatad ta ära, tõstad üles ning ta ütleb:
suur-suur aitäh sulle, et päästsid mu elu!
Pärast ta pöörab ringi ja hüppab jälle vette.
Ta hakkab jälle hüüdma: päästke, ma ei oska ujuda!
Olid just jaki selga pannud,
tõmbad selle jälle seljast, hüppad sisse, tõmbad ta välja.
Ta ütleb: olen sulle topelt tänulik, et päästsid mu elu kaks korda!
Ta pöörab ringi ja hüppab jälle vette.
Ole nüüd aus, mitu korda sa ta välja tõmbaksid?
Seitsekümmend korda seitse?
Nelisada üheksakümmend?
Mina ei tõmbaks.
Ütleksin talle: sa ei tahagi, et sind päästetaks.
Kas pole nii?
Kui sa kogu aeg tagasi hüppad, siis sa ei tahagi, et sind päästetaks.
Tunnistan, et olen ise seda teinud Issandaga.
Ilmselt oled ka sina.
Issand, olen sellise jama kokku keeranud,
kui sa vaid mind sellest välja aitad, olen nii tänulik.
Pool aastat hiljem oled samas olukorras.
Oleme kõik nii teinud.
See lülitab välja Jumala halastuse.
Seekord ei viita ma ühelegi loole, mille Jeesus rääkis,
vaid ühele olukorrale Ta elus.
Üks naine toodi Ta juurde, kes tabati abielurikkumiselt.
Vähesed paganad mõistavad seda ülimalt juudipärast lugu.
Räägin teile selle loo juudi perspektiivist.
Kõigepealt selline asi: juudi seadus sätestas,
et sel juhul peab mehe ja naise kividega surnuks viskama.
Naine aga tabati sellelt teolt, kuid mees lasti minema.
See on juba esimene asi, mis selles loos ei klapi.
Teiseks, juudi seaduse kohaselt
ei ole sul lubatud olla tunnistajaks süüdimõistmisel,
kui oled ise eelnevalt sama süüteo sooritanud.
See on õiglane.
Jeesus viitab sellele, kui Ta ütleb:
"Kes teie seast ei ole pattu teinud, visaku teda esimesena kiviga!"
Ta ei mõtle, et pead veatu olema, enne kui kedagi karistada võid.
See oleks tobe.
Ükski vanem ei tohiks siis oma last karistada.
Politsei ei saaks toimida.
Ta ei mõtle, et pead olema täiesti patuta.
Ta viitab juudi traditsioonile:
kui oled süüdi selles süüteos, ei sobi sa tunnistajaks tema vastu.
Siinkohal abielurikkumises.
Nad hakkasid järjest lahkuma, mehed hiilisid minema.
Vanemad mehed kõigepealt, jättes nooremad,
kes püüdsid jätkata, kuid nemadki olid seda seadust rikkunud.
Lõpuks läksid kõik.
Kogu selle aja kirjutas Jeesus sõrmega liivale.
Ainult juut mõistab, mida see tähendab.
Kümme käsku kirjutas Jumal oma sõrmega kividele.
Jeesus ütles põhimõtteliselt: mina kirjutasin selle käsu.
Viimase asjana peame selle loo mõistmiseks teadma,
et Jeesus ütleb:
ma ei mõista su üle kohut, ma ei saa sind hukka mõista.
Mitte sellepärast, et Ta halastab, vaid et puudub kaasus.
Abielurikkumise juhtumil
pidi olema kaks või kolm tunnistajat ning nad olid kõik läinud.
Jeesus peab õiglase kohtunikuna ütlema naisele: kohtuasi tühistatud.
Huvitav on aga see, et siis Ta ütleb: oled vaba,
ma ei saa sind süüdi mõista,
tunnistajaid pole, aga ära enam nii tee.
See on väga oluline osa selles loos.
Veel üks asi.
See naine ei olnud seda ainult korra teinud, vaid palju kordi.
NIV tõlkeversioonis on see järgmiselt:
jäta oma patuelu!
Ta oli elanud nii mõnda aega.
See ei olnud üksik juhtum vaid tema pidev eluviis.
Jeesus ütles: ära enam nii tee!
Mis te arvate, mis oleks juhtunud, kui ta oleks selliselt jätkanud
ja ta oleks teist korda Jeesuse juurde toodud?
Ühtlasi kolmandat korda.
Kui see oleks juhtunud, siis oleks naine
seeläbi Jumala halastust otsekui ära kasutanud?
Need, kes Jumala halastust niimoodi ära kasutavad,
jõuavad olukorda, kus halastus saab otsa.
See on Piiblis väga selge.
Elame armu- ja halastuseajal, aga see aeg ei kesta igavesti.
Seega Ta ütleb: ära tee enam pattu!
Sellega ma lõpetan.
Andsin teile kolm vastust küsimusele:
kellele näitab Jumal tänasel koosolekul halastust?
Kes kogeb Jumala halastust
ja läheb koju Tema halastusest täidetuna?
Need, kes seda paluvad.
Need, kes seda edasi annavad.
Need, kes seda ära ei kasuta.
Selline on mu vastus Pühakirjast.
Väga lihtne.
Küsin nüüd ühe küsimuse.
Palun tõsta oma käsi.
Ma ei palu midagi muud, kuid tahan küsida:
kas Jumal on täna kellegagi kuuldu läbi isiklikult rääkinud?
Tõsta käsi, kui Jumal on sinuga isiklikult rääkinud.
Väga hea. Laske jälle alla.
Nüüd palvetan teie eest.
Isa, palun, et need, kellega Sa rääkisid, vastavad Sulle.
Palun, et nad võiksid teada, et lisaks sõnadele
peaksid nad ka midagi ette võtma selle suhtes.
Võib-olla helistama kellelegi, võib-olla saatma kirja,
või külastama kedagi, mis iganes see on.
Palun, Jeesuse nimel, kõigile neile, kes sinult kuulsid,
et näitaksid, mida nad peavad selle suhtes ette võtma,
et see hetk ei läheks kaotsi.
Saada nad siit välja otsusega seada oma situatsioon korda.
Otsusega meelt parandada ja mitte enam nii jätkata.
Aitäh, Issand Jeesus, et oled olnud meie keskel,
nagu Sa meile tõotanud oled.
Aitäh, Issand, et Sa rääkisid meile.
Nüüd Sa ootad vastust.
Palvetan, et iga käe tõstja räägiks nüüd ise Temaga
ja paluks Temalt, mida teha selle suhtes, mis Ta rääkis.
Halastuse Issand, vala välja oma halastus meie üle
ja saada meid välja, et võiksime seada asjad korda Sinu silmis.
Kõik solvumine, andeksandmatus, kibestumine,
kus meid ei ole koheldud ausalt - anname selle kõik Sulle tagasi
ning palume, et Sa võtaksid selle ära!
Anname kõik au ja kiituse Sulle, sest see kuulub Sulle.
Oled halastaja Isa, me täname Sind selle eest.
Me ei kuritarvita seda halastust ega unusta seda.
Me hoopis elame ja rõõmustame selles.
Aitäh Sulle, Issand, et Sa halastad meie peale.
Jeesuse nimel, aamen.
Kas pole imeline, kui Issand ja Sõna on just rääkinud meile?
Meie Issand on armuline ja halastaja.
Leiame vajaduse ajal armu ja halastust.
Usun, et Issand on sind teeninud.
See on imeline, kui Issand lihtsalt räägib.
Mäletan enda elus nooremana, kui elasin enne abielu ebamoraalselt
ja päästetud saades, kui kohtusin Jeesusega
vaidlesin oma tüdrukuga seksuaalteemadega.
Varjasin seda kristlaste eest, aga siis ühel koosolekul,
üks tüdruk kutsus mind välja, ta ei tundnud mind ja ütles:
Issand ütleb: mu halastus on olnud su peal, aga see lõpeb nüüd.
Mõistsin, et pean meelt parandama.
Mõistsin, et olin jõudnud halastuse viimase piirini.
Ma lihtsalt lõpetasin selle suhte ja mõtlesin:
pean selle ära lõpetama, vajun ikka ja jälle tagasi sellesse.
Jumal on mulle armuline,
siin ma olen, sest sain Ta halastust ja armu.
Ta on ustav ja õiglane, andmaks meile, mida me ei vääri.
Arvan, et võiksime lõpetada koosoleku ülistusega.
Tõlge: Riina Karik