David Pawson "Jumalan vanhurskaus", osa 2
Haluan ensin jatkaa vanhurskauden ilosanoman aiheesta.
Sen jälkeen siirrymme käsittelemään jaetta Joh. 3:16.
Nykyään levitetään monenlaista ilosanomaa.
Yhden mukaan uskovan on oltava pyhä.
Toisen mukaan ei tarvitse olla pyhä.
Minun ilosanomani on, että uskova voi olla pyhä.
Pyhyys ei ole vaatimus, vaan tarjous.
Jumala ei tarjoa meille ainoastaan anteeksiantamusta
vaan myös pyhyyttä ja vanhurskautta.
Jumalaa loukkaa erityisesti kaksi asiaa.
Yksi niistä on epävanhurskaus.
Jumala ei pysty sietämään sitä.
Ihmisten epävanhurskas elämäntyyli loukkaa hänen luonnettaan.
Minun on kuitenkin mainittava erityisesti vielä yksi asia.
Epävanhurskautta enemmän Jumalaa loukkaa omavanhurskaus.
Jumala todella inhoaa sitä.
Epävanhurskaat ihmiset tietävät itsekin olevansa epävanhurskaita.
Omavanhurskaita taas on kaikkein vaikein vakuuttaa siitä,
että he tarvitsevat Jumalaa.
He uskovat olevansa parempia kuin muut ihmiset.
Tykkään saarnata vankiloissa, koska vangit tietävät olevansa
epävanhurskaita.
Joskus kirkoissa saarnaaminen on hankalaa,
koska uskovat eivät tiedä sitä.
Omavanhurskaus on uskonnollisen ihmisen luonteenpiirre.
Jumala vihaa omavanhurskautta.
Jeesus tuli hyvin toimeen syntisten kanssa.
Hän ei tullut toimeen fariseusten kanssa.
Kerran minua pyydettiin puhumaan Baptistinaisten liiton kokouksessa.
En yleensä pyöri niissä piireissä.
Tunsin itseni leijonaksi Danieleitten luolassa.
Liiton puheenjohtaja oli turkkiin pukeutunut rehevä nainen.
Hän kysyi minulta, mistä aioin puhua.
Kerroin puhuvani armosta.
Hän sanoi sen kuulostavan hyvältä.
Aloitin puheeni sanomalla, että haluan mainita kaksi asiaa armosta.
Pahojen tekojenne ei ole pakko estää taivaaseen pääsyänne.
Kaikki hymyilivät.
Sitten sanoin, että hyvät tekonne eivät auta teitä taivaaseen.
Onhan kyse armosta.
Yleisö ei pitänyt siitä ajatuksesta.
Jälkeenpäin puheenjohtaja kysyi minulta, olivatko kaikki hänen
hyvät tekonsa mielestäni menneet hukkaan.
Sanoin, etteivät toki, auttoivathan ne muita ihmisiä.
Mutta puheenjohtajaa ne eivät auta.
Hän kääntyi pois, eikä minua pyydetty takaisin sinne.
Se oli yksi monista tuplavierailuistani.
Vaimoni kysyy minulta aina, joko taas tuli tuplavisiitti.
Se tarkoittaa ensimmäisen ja viimeisen vierailun yhdistymistä.
Minulle on kertynyt paljon näitä tuplavierailuja.
En kerro ihmisille, mitä he haluaisivat kuulla.
Kerron heille, mitä uskon heidän tarvitsevan kuulla.
Sillä tavalla ei saa suosiota.
Omavanhurskaus on siis todellinen ongelma Jumalan silmissä.
Kun kävin ensimmäistä kertaa Kanadassa, pääsin heti televisioon.
Minulle annettiin 20 minuuttia puheaikaa.
Sain puhua ihan mistä vain.
Tarkistin vielä, oliko todella niin.
Sanoin haluavani puhua Jumalan valtakunnasta.
Minulle sanottiin, että kyseinen TV-kanava oli mainoskanava,
joten katsojat oli pidettävä kiinni ruudussa mainoksiin asti.
Minulta kysyttiin, kiinnostaako Jumalan valtakunta ihmisiä.
Sanoin sen olevan Jeesuksen ja minun lempiaiheitani.
Sanoin etten välitä siitä, kiinnostaako puheeni katsojia.
Olihan minulle sanottu, että saan puhua mistä vain.
Studiossa oli puhelimia, joita vahti joukko naisia.
Puhelin soi, ja eräs nainen ojensi sen minulle.
Vastasin puhelimeen ja naisääni kysyi, olenko Herra Pawson.
Sitten hän kysyi, voisiko hän kysyä erästä asiaa.
Hän tahtoi tietää, kuinka voisi päästä Jumalan valtakuntaan.
Pyysin häntä kertomaan hieman itsestään.
Hän kertoi olevansa prostituoitu.
Hän sanoi katselleensa TV-ohjelmaa torontolaisen kaupan ikkunasta.
Hän kysyi, voisiko hän päästä tuohon valtakuntaan.
Kysyin, miksi hän haluaa päästä sinne.
Hän sanoi, että hänen oli aika suoristaa elämänsä.
Saarnasin Jumalan valtakunnasta, ja prostituoitu tahtoi sisälle.
Hän tiesi olevansa epävanhurskas.
Hän oli siis jo melkein perillä.
Sillon tajusin, että julistan oikeaa ilosanomaa,
kun prostituoidut reagoivat siihen.
Se oli Jeesuksenkin ilosanoma.
Omavanhurskaus on siis todellinen ongelma.
Ilosanoma on hyvä pahoille ihmisille,
mutta paha hyville ihmisille.
Haluan kertoa teille jotain.
Jokaisen puheen jälkeen minulle koittaa tuskainen hetki.
Muistan jokaisen asian, mikä jäi sanomatta.
Se on kamalaa.
Halusin sanoa yhden asian rakkaudesta Raamatussa.
Haluan painottaa seuraavaa asiaa hyvin vahvasti:
Jokainen Jumalan rakkaudesta kertova jae on kohdistettu niille,
jotka ovat jo lunastettuja.
Niitä ei ole kohdistettu ei-uskovaisille eikä epäilijöille.
Raamattu puhuu paljon Jumalan rakkaudesta,
mutta puhe on kohdistettu aina uskoville.
Jeesus sanoi, ettei helmiä tule heittää sikojen eteen.
Se tarkoittaa, ettei arvokkaita asioita kannata jakaa niiden
kanssa, jotka eivät niitä osaa arvostaa.
He polkevat puheet jalkoihinsa.
Olen huomannut näin käyvän aina, kun Jumalan rakkaudesta
puhutaan ei-uskovaisille.
He alkavat heti kritisoida ja kysellä, miksei rakkauden Jumala
tee sitä taikka tätä.
He polkevat puheen heti jalkoihinsa.
Siksi kristityt voivat puhua Jumalan rakkaudesta keskenään.
Jumala on lunastanut heidät ja he arvostavat hänen rakkauttaan.
Älkää ymmärtäkö minua väärin.
Meidän on puhuttava siitä keskenämme ja kiitettävä Jumalaa
hänen rakkaudestaan.
Silti Raamattu puhuu Jumalan rakkaudesta vain uskoville.
Itse Jeesus puhui Jumalan rakkaudesta vain uskoville.
Hän puhui siitä niille, jotka olivat jo saaneet syntinsä anteeksi
ja jotka tiesivät, kuinka ihmeellistä Jumalan rakkaus on.
Vain anteeksiannon kokeneet arvostavat rakkautta.
Kun nainen suuteli Jeesuksen jalkoja ja pesi ne kyynelillään,
Jeesus sanoi, että nainen rakastaa paljon,
koska on saanut paljon anteeksi.
Tämä on avain Jumalan rakkauteen.
Kun on saanut synnit anteeksi ja tullut Jumalan perheeseen,
saa tuntea Jumalan rakkauden.
Termi "Jumala on rakkaus" löytyy Johanneksen kirjeestä.
Se oli tarkoitettu vain uskoville.
Koko kirje on osoitettu nuorille sekä kypsille uskoville.
Se on osoitettu kristityille.
Kirjoittaja ei yritä kuvailla Jumalaa vaan sitä,
minkälaisia meidän tulisi olla.
Meidän on rakastettava toisiamme, koska Jumala on rakkaus.
Meidän on rakastettava erityisesti veljiämme.
Jumala rakasti meitä, joten me rakastamme heitä.
Kristus on veljissämme, joten rakastakaamme heitä.
Kristus ei kuitenkaan ole ei-uskovaisissa,
joten jae ei koske heitä.
Halusin vain lisätä nämä kaksi asiaa tämänaamuiseen opetukseeni.
Nyt jätän tämän aiheen.
Pian joku kuitenkin kysyy, mitä sanon jakeesta Joh. 3:16.
Joten antakaapas, niin etsin muistiinpanoni siitä aiheesta.
Kiitos.
Minun ei varmastikaan tarvitse lukea tätä jaetta.
Jokainen kristitty tuntuu osaavan sen ulkoa,
ja se otetaan joka kerta pois asiayhteydestään.
Sen uskotaan olevan osoitettu ei-uskovaisille.
Aion osoittaa teille, ettei tuo jae koske ilosanomaa.
Minulla on kotona kirja nimeltä "Ilosanoma 4 000 kielellä".
Kirjassa on tämä kyseessä oleva jae 4 000 eri kielellä.
Monet saarnaajat ovat tehneet tuosta jakeesta ilosanomansa.
Heidän mielestään tuo jae on koko ilosanoman tiivistelmä.
"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, että hän antoi
ainokaisen Poikansa, ettei yksikään, joka häneen uskoo,
hukkuisi, vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä."
Olen jo saanut selville, ettette te osaa ulkoa tuota edeltävää tai
seuraavaa jaetta.
Muutama teistä osasi sen.
Uskallan väittää, että useimmat teistä osaavat ulkoa Joh. 3:16.
Mitä tarkoitan asiayhteydellä?
Se ei ainoastaan viittaa edeltävään ja seuraavaan jakeeseen.
Asiayhteys tarkoittaa jotain laajempaa.
Yleensä sillä viitataan kappaleeseen tai tilanteeseen.
Tässä tapauksessa Jeesus puhuu Nikodeemuksen kanssa.
Asiayhteys kuitenkin on tästäkin laajempi.
Joh. 3:16 asiayhteys on Johanneksen kirja.
Kysymme siis, miksi tuo kirja kirjoitettiin.
Sitten kysymme, löytyykö tuo kirja Vanhasta vai Uudesta testamentista.
Se on Uudessa testamentissa, eli asiayhteys löytyi.
Vielä laajemmin ottaen asiayhteys on koko Raamattu.
Kavennamme siis asiayhteyttä koko Raamatusta raamatunkirjaan
ja siitä kirjan osaan ja ympäröiviin jakeisiin.
Sitten alamme ymmärtää itse jaetta.
Miksi Johanneksen evankeliumi kirjoitettiin?
Nyt minun on annettava teille hieman historiallista taustatietoa.
Johanneksen evankeliumi kirjoitettiin muiden
evankeliumien jälkeen.
Matteusta, Markusta ja Luukasta luettiin jo.
Se kirjoitettiin noin vuoden 90 paikkeilla.
Johannes oli ainut apostoli, joka eli vanhaksi.
Muut tapettiin tavalla tai toisella.
Heitä salamurhattiin, ristiinnaulittiin ja hirtettiin.
Johannes eli vanhaksi.
Evankeliumi kertoo, että Jeesus tahtoi hänen elävän niin kauan.
Hänen hoiviinsa Jeesus uskoi ristillä äitinsä.
Tiedämme muista lähteistä, että Johannes vei Marian niin kauas
kuin mahdollista pojan traagisesta kuolemanpaikasta.
Hän vei Marian asumaan Efesokseen.
Olen käynyt Johanneksen haudalla Efesoksessa ja kiittänyt Jumalaa
tuosta suuresta miehestä.
Turistioppaat osoittavat vanhan rakennuksen jäännöksiin ja
väittävät sen olleen Marian talo. Se on varmasti legendaa.
Hän kuitenkin asui siellä, ja Johannes huolehti hänestä
hänen loppuelämänsä ajan.
Johannes siis eli kaikista apostoleista pisimpään.
Efesoksessa tapahtui jotain, joka sai hänet kirjoittamaan
niin kutsutun evankeliumin.
Me kutsumme sitä evankeliumiksi, koska se kertoo Jeesuksen elämästä.
Miksi hän päätti kirjoittaa sen?
Efesoksessa alkoi levitä harhaoppi, joka oli täysin totuudenvastainen.
Sen mukaan Jeesus ei ollut kokonaan Jumala eikä kokonaan ihminen.
Hän oli jotain siltä väliltä.
Hän ei myöskään ollut aina ollut olemassa.
Hän on Jumalan esikoinen, joten hänellä on pakko olla alku.
Tämän opin kannattajia kutsutaan nykyään jehovan todistajiksi.
He tulevat ovellesi kertomaan, ettei Jeesus ollut kokonaan Jumala.
Hän oli osittain Jumala ja osittain ihminen.
Tämä ei ole totta.
Ilosanomaan kuuluu, että Jeesus oli kokonaan ihminen ja Jumala.
Efesoksessa tätä harhaoppia levitti Cyrenthus-niminen mies.
Hän oli tavallaan ensimmäinen jehovan todistaja.
Hänen mukaansa Jeesus oli jotain ihmisen ja Jumalan väliltä.
Hän ei ollut täysin kumpaakaan.
Painopiste oli sillä, ettei Jeesus ollut kokonaan Jumala.
Hän oli mahtava mies, mutta ei täysin Jumala.
Jumala oli jossain tuolla ylhäällä.
Jeesus ei ollut Jumalan seurassa ennen syntymäänsä.
Hän vain syntyi maailmaan.
Mehän tiedämme, että Jeesus oli Jumalan luona ja päätti
tulla ihmiseksi.
Hän tuli yhdeksi meistä.
Hän oli oikea ihminen. Hän oli janoinen ja nälkäinen.
Hän itki Lasaruksen haudalla.
Raamatun lyhyin jae kuuluu: "Jeesus itki".
Jotkut käyttävät sitä nyt kirosanana.
Hän oli kokonaan ihminen.
Apostoli Johannesta kannettiin vanhana miehenä yleiseen kylpylään.
Jos halusi kylpeä apostoli Johanneksen aikaan,
joutui menemään yleiseen kylpylään.
Häntä siis kannettiin sinne.
Yhtenä aamuna hänen kylpiessään roomalaisessa kylpylässä
Efesoksessa hän näki Cyrenthuksen samassa altaassa.
Hän halusi heti pois. Hän vaati, että hänet vietäisiin heti kotiin.
Se oli parempi kuin Cyrenthuksen kanssa kylpeminen.
Johannes oli siis viimeinen elossa oleva apostoli.
Hän oli Jeesuksen lähin ystävä.
Tuohon aikaan pöydissä istuttiin puoliksi makuulla.
Jalat olivat lähellä vierustoverin kasvoja.
Siksi ennen ruokailua piti pestä jalat.
Me pesemme kätemme, he jalkansa.
Jeesus pesi heidän jalkansa.
Jokainen nojasi vierustoverinsa rintaa vasten.
Johannes istui aina Jeesuksen oikealla puolella.
Hän sai nojata Jeesusta vasten.
Sillä lailla he pystyivät kuiskailemaan.
Johannes tunsi Jeesuksen ihmisenä paremmin kuin kukaan muu.
Johannes tiesi myös, että Jeesus oli Jumala.
Hän oli ollut Jeesuksen lähin ystävä kolmen vuoden ajan.
Nyt Johannes oli siis Efesoksessa.
Hänellä oli tapana saarnata ympärillä olevissa 7 seurakunnassa.
Vanhoilla päivillään hän keskittyi opettamaan, että veljien on
rakastettava toisiaan.
Tätä hän saarnasi vanhoilla päivillään kaikkialla.
Koko ajan yksi saarna.
Sitten hän kohtasi tämän vaarallisen opetuksen,
joka oli tuhota koko kristillisen ilosanoman.
Hän ei kirjoittanut evankeliumia kertoakseen,
mitä Jeesus sanoi tai teki.
Hän halusi kertoa, kuka Jeesus oli.
Näin tapahtuu kaikille suurmiehille.
Ensiksi kirjoitetaan, mitä he tekivät.
Kun suurmies kuolee, heistä kirjoitetaan muistokirjoitus.
Ensiksi kirjoitetaan teoista.
Tämän kirjoitti Markus. Se oli ensimmäinen evankeliumi.
Hän painotti sitä, mitä Jeesus oli tehnyt.
Tämän jälkeen tulivat Matteuksen ja Luukkaan evankeliumit.
Tässä vaiheessa suurmiehestä kirjoitetaan se, mitä hän sanoi.
Erityisesti tämä koskee niitä, jotka itse kirjoittivat jotain.
Suurmiehen viesti kirjataan ylös.
Tämä on muistoprosessin toinen vaihe.
Kolmannessa vaiheessa katsotaan itse miestä ja kirjoitetaan,
minkälainen hän oli sisimmässään.
Mistä hän sai motivaationsa? Minkälainen hän oli sisältä?
Kun Churchill kuoli, ensin kirjoitettiin hänen teoistaan.
Myöhemmin alettiin tutkia hänen kirjeitään ja kirjoittaa siitä,
mitä hän oli sanonut.
Nyt kirjoitetaan siitä, minkälainen hän oli sisimmässään.
Mikä sai hänet sanomaan kaikki ne asiat, mistä hän puhui?
Evankeliumit järjestäytyvät samoin. Markus kirjoitti, mitä Jeesus teki.
Matteus ja Luukas kirjoittivat, mitä hän sanoi.
He käyttivät Markuksen evankeliumia kehyksenään,
mutta lisäsivät siihen paljon Jeesuksen puheita.
Matteus keräsi Jeesuksen sanat viideksi saarnaksi.
Kaksi niistä annettiin vuorella. Vuorisaarnoja on siis kaksi.
Tunnemme niistä parhaiten sen, joka löytyy Matteuksen luvuista 5-7.
Kutsumme sitä vuorisaarnaksi.
Sellaisia saarnoja on Matteuksessa viisi.
Ne heijastavat hienosti viittä Mooseksen kirjaa.
Ei siitä sen enempää.
Saarnat kertovat Jumalan valtakunnasta.
Ensimmäinen niistä käsittelee valtakunnan elämäntapaa.
Toinen niistä käsittelee valtakunnan tehtävää.
Kolmas saarna luvussa 13 käsittelee valtakunnan kasvua.
Neljäs saarna luvussa 18 käsittelee valtakunnan yhteisöä
eli seurakuntaa.
Luvuista 24-25 löytyy saarna, joka käsittelee
valtakunnan tulevaisuutta.
Matteus keräsi Jeesuksen valtakuntaa koskevat sanat
ja lisäsi ne Markuksen evankeliumiin.
Luukas keräsi Jeesuksen kuuluisimpia vertauksia,
kuten tuhlaajapoikavertaus ja laupias samarialainen.
Hän lisäsi nämä Markuksen peruskehykseen.
Niissä tarkastellaan sitä, mitä Jeesus sanoi.
Johanneksen evankeliumissa tarkastellaan sitä,
kuka Jeesus oli.
Nyt keskitytään hänen persoonaansa.
Koko Johanneksen evankeliumi käsittelee sitä,
kuka Jeesus oli.
Siksi Johannes ei kirjoittanut ylös montaakaan Jeesuksen
julkisista saarnoista.
Hän tallensi kuitenkin kaiken, mikä liittyi Jeesuksen
olemuksen ymmärtämiseen.
Siksi hän kirjasi paljon enemmän henkilökohtaisia keskusteluja,
kuten keskustelut Nikodeemuksen ja kaivolla olleen naisen kanssa.
Ne olivat henkilökohtaisia keskusteluja,
joiden kautta Jeesus paljasti, kuka oli.
Tämän vuoksi Johanneksen evankeliumi sisältää
seitsemän todistajaa.
Seitsemän todistajaa toteavat, että Jeesus on Jumalan poika.
Viimeinen todistaja sanoo jopa, että tässä on itse Jumala.
Se oli Tuomas.
Evankeliumi alkaa kertomalla Jeesuksen olleen olemassa
ennen kuin syntyi.
Hän oli Jumalan kanssa kasvotusten. Hän oli Jumala.
Johannes kuitenkin antoi hänelle eri nimen.
Ennen syntymäänsä häntä ei kutsuttu Jeesukseksi.
Siksi Johannes kutsui häntä logokseksi.
Se on ällistyttävä sana, joka keksittiin Efesoksessa.
Sitä käytti mies, joka perusti tieteen.
Hän opetti ihmisiä kysymään, miksi jotain tapahtuu.
Kaikkeen piti löytyä syy.
Siksi sana logos käännetään usein logiikaksi,
vaikka sen merkitys onkin paljon laajempi.
Se tarkoittaa sitä, että ymmärretään jotain.
Jokaista nykyajan tiedekuntaa kutsutaan "ologiaksi".
Psykologia, sosiologia ja zoologia esimerkiksi.
Mitä tahansa tiedettä opiskellaankin, se on "ologiaa".
Se tulee sanasta logos.
Jokainen "ologia" yrittää selvittää syyn johonkin tapahtumaan.
Biologia yrittää selvittää, miksi on elämää.
Zoologia yrittää selvittää, kuinka eläimet toimivat.
Se yrittää selvittää, miksi eläimet käyttäytyvät tavallaan.
Sosiologia yrittää selvittää, miksi ihmisryhmät käyttäytyvät
tietyllä tavalla.
Psykologia yrittää selvittää, miksi mieli toimii niin kuin toimii.
Johannes käytti tätä sanaa kuvaillakseen Jeesusta ennen kuin
tämä oli syntynyt.
Hän kutsui häntä sanan logokseksi.
Johannes kertoo, että jo alussa sana oli olemassa.
Se oli Jumalan tykönä, ja se oli Jumala.
Nämä ovat ällistyttäviä väitteitä.
Niitä ei ole tarkoitettu ei-uskovaisille.
Jotkut uskovatkaan eivät ymmärrä niitä.
Sana oli Jumalan tykönä, ja sana oli Jumala.
Ilman häntä mitään ei ole tehty.
Johannes väittää, että Jeesus oli mukana luomisessa.
Ennen kuin hän valmisti puisia huonekaluja,
hän loi puut, jotta voisi käyttää niitä myöhemmin.
Hän teki vuoret.
Uskotko, että vuoret ovat Jeesuksen kädenjälkeä?
Uskotko, että hän oli siellä, kun vuoret syntyivät?
On tiedossa, että koko maapallon pinta muodostuu erillisistä
mannerlaatoista, jotka kelluvat sulan raudan päällä.
Kun ne hierovat toisiaan, syntyy maanjäristyksiä
ja tulivuorenpurkauksia.
Ainakin Uusi Seelanti ja Japani ovat tulivuorivyöhykkeellä.
Niissä kohdissa sattuu maanjäristyksiä.
Niitä kutsutaan tektonisiksi laatoiksi.
Ällistyttävintä on, että "tekton" on kreikaksi puuseppä.
Me siis parhaillaan kellumme puusepän laatoilla.
Jeesus oli se puuseppä.
Hän teki ensin koko maailman.
Hän teki sen vuoren, jolla hän piti vuorisaarnan.
Hän siis valmisti saarnastuolinsa kauan ennen saarnaa.
Koko Uusi testamentti puhuu siitä, kuinka Jeesus oli
mukana luomistyössä.
Silloin häntä ei kutsuttu vielä Jeesukseksi vaan logokseksi.
Johanneksen evankeliumin ensimmäinen jae kuvailee Jeesusta
näin ihmeellisellä tavalla.
Ilman häntä ei mitään ole tehty, ja sitten tapahtui ihme,
sana tuli lihaksi ja asui keskellämme.
Tämä kaikki käy ilmi Johanneksen evankeliumin ensimmäisestä luvusta.
En saa viivytellä liikaa, koska tahdon päästä jakeeseen 3:16.
Evankeliumi kuitenkin sisältää seitsemän ihmisen todistuksen:
Johannes kastajasta Tuomakseen.
Seitsemän ihmistä totesivat Jeesuksen olevan Jumalan poika.
Yksi jopa kutsui häntä Herrakseen ja Jumalakseen.
Seitsemän todistajaa siis kertovat, kuka Jeesus oli.
Yksi heistä on nainen.
Hän ymmärsi ensimmäisenä naisena, kuka Jeesus oli.
Pietari oli ensimmäinen mies, joka ymmärsi tämän.
Hän sanoi Jeesuksen olevan Kristus, elävän Jumalan poika.
Silloin Jeesus sanoi, että nyt menemme Jerusalemiin.
Opetuslapsilta meni 2,5 vuotta tajuta, kuka Jeesus oli.
Kun opetuslapset ymmärsivät tämän, Jeesus oli valmis ristille.
Pietari sanoi heti, ettei Jeesuksen tulisi tehdä niin.
Hän oli kuitenkin väärässä.
Jeesus oli työskennellyt tätä päämäärää kohti ilmestysvuorella.
Vähän aikaa tämän jälkeen yksi nainen sanoi saman asian
kuin Pietari.
Tietääkö kukaan, kuka tämä nainen oli?
Jos tiedät, nosta kätesi ylös.
Hyvä on.
Kymmenen tietää.
Tuo nainen oli Martta.
Hän oli Marian sisko, jolla oli kiire keittiössä.
Martta ymmärsi, kuka Jeesus oli.
Kun Jeesus tuli Lasaruksen haudalle, Martta sanoi tietävänsä,
Jeesuksen olevan Kristus, Jumalan poika.
Hän oli ensimmäinen nainen, joka sanoi niin.
Haluan lohduttaa naisyleisöä.
Älkää luulko olevanne vähemmän hengellisiä vain sen takia,
että vietätte enemmän aikaa keittiössä.
Jeesuksella oli siis 7 todistajaa.
Johanneksen evankeliumi kertoo myös 7 ihmeestä.
Seitsemän on täydellisyyden luku, siksi Johannes käyttää sitä.
Johanneksen toinenkin kirja, Ilmestyskirja, on täynnä seitsemää.
Evankeliumissa on seitsemän todistajaa ja seitsemän ihmettä.
Kaikki ne olivat mahtavampia kuin Matteuksen, Markuksen
ja Luukkaan ihmeet.
Ne eivät olleet pelkkiä parantumisihmeitä.
Ensimmäisessa ihmeessä vesi muuttuu viiniksi.
Jeesus luo monta litraa niin hyvää viiniä, etteivät häävieraat olleet
sellaista ennen maistaneetkaan.
Vain Jumala voi muuttaa veden viiniksi.
Ihmiset eivät pysty siihen.
5 000 ihmisen ruokkiminen oli ainoa ihme,
joka löytyy myös muista evankeliumeista.
Jeesus ruokki 5 000 ihmistä muutamalla kalalla ja 5 leivällä.
Vain Jumala voi tehdä niin.
Sitten hän paransi ihmisiä, jotka olivat syntyneet sokeina.
Hän paransi myös 40 vuotta halvaantuneina olleita ihmisiä.
Johannes painottaa ihmeitä, jotka todellakin ovat ihmeitä.
Ne ovat asioita, joita vain Jumala voi tehdä.
Kyllähän ihmiset voivat parantaa toisiaan ja ajaa ulos demoneja.
Vain Jumala voi tehdä nuo 7 Johanneksen mainitsemaa ihmettä.
Suurin ihme on se, että Jeesus herätti miehen,
joka oli ollut kuolleena jo 4 päivää.
Mies haisikin jo.
On eri asia herättää kuolleista joku vasta kuollut henkilö.
Jeesus kuitenkin herätti henkiin Lasaruksen, jonka ruumis jo haisi.
Matteus, Markus ja Luukas eivät kerro tästä.
Johannes siis yhdistää 7 todistajaa ja 7 ihmettä
ja lisää niihin 7 Jeesuksen toteamusta,
joissa hän sanoo olevansa Jumala.
Näitä toteamuksia ei löydy muista evankeliumeista.
Ne kaikki alkavat sanoilla "minä olen". Se on Jumalan nimi.
"Minä olen elämän leipä."
"Minä olen hyvä paimen."
"Minä olen tie, totuus ja elämä."
"Minä olen ylösnousemus ja elämä."
"Minä olen, minä olen..."
Nuo sanat kaikuvat evankeliumin alusta loppuun.
Muut evankeliumin kirjoittajat eivät muista noita toteamuksia.
Kun yhdistää 7 todistusta, 7 jumalallista ihmettä ja 7 Jeesuksen
omaa toteamusta, löytää vastauksen siihen,
kuka Jeesus oli.
Johannes ei olisi voinut tehdä asiaa selvemmäksi.
Siksi Johanneksen evankeliumi on ainutlaatuinen.
Hän ei painottanut Jeesuksen töitä eikä opetuksia,
vaan häntä henkilönä.
Hän painotti niitä asioita, jotka viittasivat Jeesuksen
todelliseen olemukseen.
Hän oli itse Jumala ihmisen muodossa.
Se on totuus Jeesuksesta.
Se on totuus, vaikkei maailma sitä hyväksyisikään.
Vapauttavan totuuden saa tietää vasta silloin, kun uskoo Jeesuksen
aina olleen ja aina olevan kokonaan Jumala ja kokonaan ihminen.
Johanneksen evankeliumi kirjoitettiin tästä syystä.
Seuraavaksi kysymme, ketä varten se kirjoitettiin?
Myöhemmin tänään keskustelen tästä aiheesta pastoreiden kanssa.
Nykyään on nousussa liike nimeltä "Vapaa armo".
Se painottaa näkemystä, jonka mukaan Johanneksen evankeliumi
kirjoitettiin ei-uskovaisia varten.
Se olisi ainoa evankeliseksi tarkoitettu evankeliumi.
Mielestäni tämä on kamala virhe.
Näkemystä puolustetaan evankeliumin lopusta löytyvällä jakeella.
Johannes toteaa, että jos hän kirjoittaisi ylös kaikki Jeesuksen
opetukset, kirjat eivät mahtuisi koko maailmaan.
Hän kuitenkin kirjoitti nuo tietyt asiat sen takia,
että lukijat uskoisivat Jeesuksen olleen Jumalan poika,
ja että he saisivat uskon kautta elämän hänen nimessänsä.
Jae löytyy Johanneksen evankeliumista 20:30.
Katsokaapa, kerrankin annoin teille luvun ja jakeen.
Pahoittelen erhettäni.
Minun on nyt opetettava teille hieman kreikkaa.
Jos tunnette jonkun kreikkaa taitavan henkilön,
tarkistakaa tämä vielä häneltä.
Uusi testamentti kirjoitettiin kreikaksi.
Johanneksen evankeliumi kirjoitettiin Efesoksessa noin
vuoden 90 paikkeilla.
Kreikan kielessä on kaksi verbien aikamuotoa.
Yksi on nimeltään aoristivartalo, mikä viittaa yhden kerran
tapahtuvaan asiaan.
Se viittaa tapahtumaan, joka tapahtuu vain kerran.
Toinen muoto on nimeltään preesensvartalo.
Se viittaa asiaan, joka tapahtuu yhä.
Se viittaa johonkin asiaan, jonka tekemistä jatketaan.
Kuvitelkaa, että on tapahtunut liikenneonnettomuus.
Moottoripyöräilijä on lentänyt tielle ja makaa siellä.
Joku tulee paikalle ja sanoo moottoripyöräilijän hengittäneen.
Jos käytetään mennyttä aikamuotoa, sillä tarkoitetaan tietenkin,
että moottoripyöräilijä sai vedettyä henkeä ainakin kerran.
Jos hänen sanotaan hengittävän, hän siis hengittää yhä.
Hän jatkaa hengittämistä, ja toivoa on.
On tärkeää panna merkille, missä aikamuodossa raamatunkäännökset
kääntävät eri verbit.
Jos tekeminen jatkuu, kreikan kieli käyttää preesensvartaloa.
Jonkin tekemistä jatketaan.
Verbiä "uskoa" käytetään kaikkialla Johanneksen evankeliumissa
ja koko Uudessa testamentissa preesensvartalon muodossa.
Ymmärrättekö, mitä tarkoitan?
Joh. 20:30 jakeen tulisi olla käännetty seuraavasti:
"Olen kirjoittanut nämä, että jatkaisitte sen uskomista,
että Jeesus Kristus on Jumalan poika,
ja että uskomista jatkamalla voisitte pysyä
elämässä hänen nimessänsä."
Toisin sanoen, ikuista elämää ei saada yhdellä kertaa.
Se saadaan sen tähden, että uskotaan Jeesukseen.
Jos jatketaan Jeesukseen uskomista, jatketaan elämän saamista.
Sama pätee jakeeseen Joh 3:16.
"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut..."
Rakastanut on menneen ajan muoto, eli Jumala on siis yhden kerran
rakastanut maailmaa niin paljon.
"...että hän antoi ainoan poikansa..."
Hän antoi poikansa vain kerran.
"...jottei yksikään, joka jatkaa häneen uskomistaan, huku,
vaan jatkaisi elämää."
Tuo on sananmukainen käännös.
Läpi Johanneksen evankeliumin uskoa-verbi on aina
preesensvartalon muodossa.
Se ei tarkoita, että uskotaan yhden kerran.
Tästä voidaan ymmärtää, että Johannes kirjoitti uskoville.
Hän ei kirjoittanut evankeliumiaan sen takia, että ei-uskovaiset
voisivat tulla uskoon.
Hän kirjoittaa sen takia, että jo uskossa olevat voisivat pysyä
totuudessa ja ymmärtää, kuka Jeesus oli.
Vaarana oli, että uskovat hämmentyisivät Cyrenthuksen
ja muiden opettajien opetuksesta.
Nykyäänkin tällaista tapahtuu.
Eri saarnaajat hämmentävät uskovia.
He opettavat omia ajatuksiaan.
Se hämmentää ihmisiä.
Pysykää sanassa.
Jos ette löydä opetuksiani Raamatusta, unohtakaa ne.
Minun tehtäväni on kertoa teille totuus niin kuin sen ymmärrän.
En ole erehtymätön.
Anon teitä, että tarkistatte sanani Raamatusta.
Älkää kertoko muille, mitä David Pawson on opettanut.
En pelkää mitään enemmän.
Tarkistakaa opetukseni Raamatustanne ja sitten
kertokaa muille, mitä Raamattu sanoo.
Joudutte sietämään hieman kreikkaa tänään.
Pankaa silti merkille, missä aikamuodossa verbit ovat.
"Joka uskoo minuun, ei ikinä huku."
Tuossa viitataan uskoon, joka jatkuu.
Otetaan muutama muu esimerkki.
Jeesus sanoi: "Anokaa, niin saatte, etsikää, niin löydätte,
kolkuttakaa, niin teille avataan."
Hän käytti verbejä preesensvartalon muodossa.
Ne tulisi kääntää: "Jatkakaa anomista, niin saatte.
Jatkakaa etsimistä, niin löydätte. Jatkakaa kolkuttamista,
niin teille avataan."
Hän kertoo vertauksen selventääkseen asiaa.
Vertauksessa eräs mies sai odottamattomia vieraita.
Hän kolkutti naapurinsa oveen keskellä yötä pyytäen leipää.
Naapuri sanoi, että on jo mennyt nukkumaan.
Ovea kolkutettiin kuitenkin niin kauan, että naapuri nousi ylös
ja antoi leipää.
Jeesus siis tarkoitti, että meidän on jatkettava anomista.
Emme saa antaa Jumalalle lepoa ennen kuin hän vastaa tarpeisiimme.
Muistakaa mitä tapahtui haudan ulkopuolella,
kun Jeesus tapasi Marian.
Useimpien vanhojen käännösten mukaan Jeesus sanoi Marialle:
"Älä koske minuun".
Siitä saa sen vaikutelman, ettei Jeesuksen kehoa voinut koskettaa.
Ei hän sitä tarkoittanut.
Hän käytti verbin preesensvartaloa.
Hän siis pyysi Mariaa lopettamaan koskettamisen.
Älä riipu minussa kiinni.
Älä jatka halaamista.
Maria oli tarrautunut kiinni Jeesuksen nilkkoihin.
Hän ei aikonut päästää Jeesusta ikinä menemään.
Jeesus joutui selittämään, että hänen piti palata isänsä luo.
Marian täytyi päästää irti.
Maria ei saanut Jeesusta takaisin koko iäksi.
Sitten Jeesus käski Mariaa kertomaan opetuslapsille.
Nuo aikamuodot ovat hyvin tärkeitä.
Johannes siis kirjoitti uskoville.
Hän kehotti heitä jatkamaan uskomista samalla tavalla
kuin alussa.
Hän rohkaisi uskovia olemaan uskomatta harhaoppeihin.
Alussa he uskoivat Jeesuksen täyteen jumaluuteen ja ihmisyyteen.
Jatkakaa niihin uskomista, niin voitte jatkaa elämistä.
Painotan tuota viimeistä ajatusta. Siitä puhuu Joh. 3:16.
Kun alamme uskoa Kristukseen, emme saa lahjapakkausta,
jonka sisältä paljastuu ikuinen elämä.
Emme saa sitä sillä tavalla kerralla haltuumme.
Sen elämän saa vain uskomalla Jeesukseen.
Sen saa pitää vain, jos jatkaa Jeesukseen uskomista.
Ymmärrättekö?
Johannes selittää kirjeessään, että elämä on pojassa.
Se ei ole uskovissa vaan Jumalan pojassa.
Kun jatkamme Jeesukseen uskomista,
saamme jatkaa ikuisen elämän saamista hänessä.
Tämä on hyvin tärkeää.
Siksi Jeesus sanoi Johanneksen evankeliumin luvussa 15:
Pysykää minussa. Olkaa kanssani. Kestäkää minussa.
Jos ette pysy, niin oksassa ei ole elämää.
Yksinään oksa lakastuu ja kuolee.
Siitä tulee hedelmätön, ja se joutuu poltettavaksi.
Tuosta jakeesta voi nähdä, mitä Jeesus ajattelee opetuksesta,
jonka mukaan kerran pelastettu on aina pelastettu.
Pysykää minussa. Elämä ei löydy oksista vaan itse viinipuusta.
Hän on se viinipuu, ja me olemme oksat.
Meillä ei ole ikuista elämää. Saamme sen pysymällä hänessä.
Johannes sanoi kirjeessään, että tuo elämä löytyy hänen pojastaan.
Joka pysyy hänessä, sillä on elämä.
Joka ei pysy hänessä, sillä ei ole elämää.
Haluan teidän ymmärtävän, ettei kenelläkään uskovalla ole ikuista
elämää itsessään.
Hänellä on se silloin, kun hän pysyy viinipuussa.
Jos hän pysyy viinipuussa, hän pysyy kiinni elämässä.
Muutoin hän kuolee.
Tämä on erittäin selvää Jeesuksen opetusta.
Tuo elämä ei ole meissä, vaan hänen pojassaan.
Kun olemme hänessä, saamme ikuisen elämän.
Tämä asia on uskoakseni nyt selvä.
Nyt tarkastelemme jaetta 16 ympäröiviä jakeita.
Katsomme oikeastaan sitä kappaletta, mistä jae löytyy.
On kyse keskustelusta Nikodeemuksen kanssa.
Hän tuli Jeesuksen luo yöllä, koska hän ei halunnut tulla nähdyksi.
Tuon luvun loppu puhuu ihmisistä, jotka ovat pimeydessä.
Siinä verrataan pimeydessä kulkevia ihmisiä valossa kulkeviin.
Kun kulkee valossa, tulee tapaamaan Jeesusta päivänvalossa.
Valo ja pimeys ovat erittäin merkityksellisiä asioita.
Saatana ei ole ikinä avannut päiväkerhoa.
Oletteko huomanneet sitä?
Saatana toimii öisin yökerhoissa.
Siksi niin monet nuoret elävät öisin.
He eivät nuku öisin vaan juopottelevat.
Pimeydellä on merkitystä.
Me olemme valon lapsia.
Kun kuljemme valossa, paljastamme itsemme.
Ihmiset näkevät todellisen minämme, koska valo paljastaa sen.
Nikodeemus siis tuli yöllä.
Hän tuli kuultuaan Jeesuksen ihmeistä.
Hän oli Israelin paras teologian professori.
Hän oli Israelin paras opettaja.
Hän ei ollut kuka tahansa opettaja.
Hän oli Israelin paras Raamatun asiantuntija.
Hän tuli Jeesuksen puheille, koska Jeesuksen opettaessa
Jumala toimi.
Sitä ei tapahtunut Nikodeemuksen luennoilla.
Hän halusi olla Jeesuksen kaltainen opettaja.
Hän sanoi Jeesukselle, että Jumala oli Jeesuksen kanssa,
ei hänen kanssaan.
Jeesus ei ikinä saanut mitään koulutusta.
Hän ei käynyt juutalaisia kouluja.
Hän työskenteli 18 vuoden ajan puuseppänä.
Sitten hän toimi ihmeidentekijänä kolmen vuoden ajan.
Se on kuuden suhde yhteen.
Jeesus sanoi, että hänen isänsä on työskennellyt tähän asti,
ja nyt hän tekee samoin.
Jumala työskenteli 6:1, ja nyt Jeesus työskenteli 6:1.
Eikö olekin niin? Jätän tuon pähkinän teille.
Nikodeemus sanoi, että Jumala oli Jeesuksen kanssa.
Hän halusi oikeasti tietää, mikä oli Jeesuksen salaisuus.
Jeesus sanoi, että ellei ihminen synny uudesti,
hän ei voi edes nähdä valtakuntaa.
Eikö edes Israelin paras opettaja ymmärrä näin yksinkertaista asiaa?
Nikodeemus kysyi, kuinka kukaan voi palata äitinsä kohtuun.
Varsin järkevä kysymys.
Hän oikeastaan kysyi tuon kysy- myksen vanhan miehen hengessä.
Kuinka minunlaiseni vanha mies voi aloittaa uudelleen?
Ajatus on miltei naurettava.
Jeesus selitti lisää ja sanoi, että on synnyttävä uudelleen
vedestä ja hengestä.
Ei voi syntyä jostain, ellei ole ensin ollut sen sisällä.
Jätän tämän tähän.
Uskon, että Jeesus viittasi veden ja hengen kasteeseen.
On ensin oltava jonkin sisällä ennen kuin sieltä voi syntyä.
Jätän sen teidän harkittavaksenne.
Nikodeemus oppi nyt, että hänen on synnyttävä uudelleen.
Se oli uusi ajatus.
Hän tarvitsi Pyhää Henkeä, joka oli Jeesuksen salaisuus.
Ymmärrättekö, ettei Jeesus pystynyt tekemään yhtään ihmettä yksin?
Vasta kun Jeesus sai oikeana ihmisenä Pyhän Hengen voitelun,
hän alkoi tehdä ihmeitä.
Tämän takia jotkut salatut evankeliumit,
joita kutsumme apokryfikirjoiksi, kertovat Jeesuksesta valheita.
Yksi tällainen evankeliumi, jota ei onneksi löydy Raamatusta,
kertoo Jeesuksen tulleen tönäistyksi pienenä poikana.
Jeesus kirosi häntä tönäisseen pojan pitaalilla.
Voitteko kuvitella?
Toinen evankeliumi kertoo Jeesuksen muovailleen pieniä savilintuja.
Hän käytti savea niin kuin pienet pojat nykyään muovailuvahaa.
Kun hän siunasi savilinnut, ne lähtivät lentoon.
Tuollaisista kertomuksista näkee heti, etteivät ne kuvaile Jeesusta.
Jeesus ei tehnyt yhtään ihmetekoa ennen 30-vuotispäiväänsä.
Hän ei pitänyt yhtään saarnaa ennen kuin Pyhä Henki oli laskeutunut
hänen päälleen kyyhkysen muodossa.
Hän sanoi, että jos hän ajaa pois riivaajia Pyhän Hengen voimalla,
taivasten valtakunta on tullut lähelle.
Siksi Jeesus sanoi opetuslapsilleen ilta ennen kuolemaansa,
että he tulevat tekemään samoja tekoja.
Kuinka se olisi mahdollista?
Siksi, että Pyhä Henki tuli avuksemme myöhemmin.
Helluntaina saimme saman voiman, minkä Jeesuksella ihmisenä oli.
Jos Jeesus oli todella ihminen, hän oli riippuvainen Pyhästä Hengestä
pystyäkseen tekemään ihmeitä.
Jeesus kertoi Nikodeemukselle ihmeiden tekemisen salaisuuden
löytyvän Pyhästä Hengestä.
Se on salaisuus.
Nikodeemus tunsi kirjoitukset, mutta ei Henkeä.
Jeesus sanoi Hengen olevan näkymätön niin kuin tuuli.
Tuulenpuuskan tuntee, vaikkei tiedäkään,
mistä tuuli on peräisin.
Kun Pyhä Henki koskettaa ihmistä, sen tuntee,
vaikkei tiedäkään, mistä se tulee.
Se on Jumalan näkymätön voima.
Kun Pyhä Henki koskettaa meitä, tunnemme sen.
Näin keskustelu jatkui.
Sitten Jeesus paljasti Nikodeemukselle,
että hänen on ymmärrettävä vielä jotain.
Hän alkoi selittää, mitä tarvitsi vielä ymmärtää.
Hän kysyi, muistiko Nikodeemus 4. Mooseksen kirjan tapausta,
jossa israelilaiset valittivat Jumalan antamasta ruoasta?
Se piti heidät hengissä, ja sitä kutsuttiin mannaksi.
Manna on hepreaa, ja sen merkitys on "Mitä se on?"
Joka aamu erämaa peittyi tuohon mitä-se-on-aineeseen.
He elivät tuolla dieetillä 40 vuotta.
Joka aterialla samaa ruokaa.
Voin kuulla lasten kysyvän äidiltään, mitä on lounaaksi.
"Mitä se on?"
Mitä on aamupalaksi? "Mitä se on?"
Israelilaiset kypsyivät tuohon ruokavalioon.
Joka päivä oli samaa ruokaa.
Se sisälsi kaikki ihmisen tarvitsemat ravintoaineet.
Silti he tylsistyivät ja alkoivat valittaa.
Egyptissä heillä oli sipuleita ja kaikenlaisia mausteita.
Jopa orjat saivat hyvää ruokaa.
Nyt he saivat kyllästymiseen asti tuota mitä-se-on-ruokaa.
He alkoivat jupista. Jumala kuuli heidän valituksensa.
Oletteko tienneet, että ruoasta jupiseminen loukkaa Jumalaa?
Ajatelkaapa sitä. Kohta on lounasaika.
Jumala kuulee jupinamme.
Hän antoi israelilaisille mannaa, mutta he vain jupisivat.
He menivät valittamaan Moosekselle, joka taas valitti Jumalalle.
Hän sanoi Jumalalle, että kansa oli kyllästynyt saamaan samaa ruokaa.
Jos syö samaa ruokaa joka aterialla 40 vuoden ajan,
saattaa alkaa ymmärtää israelilaisia.
Erämaassa ei kuitenkaan ollut muuta ruokaa.
Jumala antoi heille sen, mitä he tarvitsivat.
Sitten Jumala lähetti käärmeitä kansan keskuuteen vitsaukseksi.
Kansaa kuoli kuin kärpäsiä.
Käärmeet olivat myrkyllisiä ja ne purivat ihmisiä.
Käärmeitä oli niin paljon, että niitä oli teltoissakin.
Nyt kansa todella alkoi valittaa.
Sitten he ymmärsivät, että nuo käärmeet olivat liian monilukuisia
ollakseen luonnosta peräisin.
Jumala yritti puhua heille vitsauksen kautta.
He lähettivät Mooseksen rukoilemaan heidän puolestaan.
Mooses kertoi Jumalalle kansan olevan pahoillaan siitä,
että valitti ruoasta.
Jumala vastasi, ettei poista käärmeitä,
mutta antaa parannuskeinon käärmeenpuremiin.
Eikö olekin mielenkiintoinen vastaus?
Kansa oli yhä vaarassa kuolla, mutta Jumala antoi parannuskeinon.
Hän käski Moosesta tekemään metallisen käärmeen
ja ripustamaan sen tolpan päähän mäelle leirin ulkopuolella.
Hän sanoi, että käärmeen puremiksi joutuneiden oli mentävä ulos
leiristä, kiivettävä mäelle ja katsottava käärmettä.
Silloin myrkky lähtisi kehosta.
Tämä löytyy 4. Mooseksen kirjan luvusta 21.
Tuohon päättyi Jeesuksen keskustelu Nikodeemuksen kanssa.
Sitten Jeesus lisäsi jotain.
Samoin kuin Mooses korotti käärmeen erämaassa,
tullaan ihmisen poika myös korottamaan.
Kun Nikodeemus näki Jeesuksen ristillä, hän muisti nämä sanat.
Nikodeemus ja Joosef Arimatealainen pyysivät Jeesuksen ruumista
hautausta varten.
Nikodeemus pulpahtelee esiin tarinassa.
Se kuitenkin alkoi luvusta 3.
Nyt on kysyttävä tärkeä kysymys.
Kenen sanoja löytyy jakeesta 16?
Ehkä ette ajattele, että tällä kysymyksellä on väliä.
Meidän on selvitettävä, oliko jae 16 osa Jeesuksen ja Nikodeemuksen
välistä keskustelua.
Haluan vakuuttaa teidät siitä, että Nikodeemuksen kanssa käyty
keskustelu päättyi jakeessa 15.
Se päättyi siihen, kun Jeesus sanoi ihmisen pojan tulevan korotetuksi.
Miksi uskon näin?
Siihen on monta syytä.
Toivottavasti seuraavat kaksi syytä vakuuttavat teidät.
Jakeessa 15 Jeesus odottaa ristinkuolemaa.
Jakeessa 16 katsotaan ristille ikään kuin menneisyyteen.
Jakeessa 15 ihmisen poika tullaan korottamaan.
Jakeessa 16 Jumala antoi poikansa. Käytetään mennyttä aikamuotoa.
Tämä on ensimmäinen syy.
Toinen syy on se, että Jeesus kutsui itseään ihmisen pojaksi.
Hän ei ikinä kutsunut itseään Jumalan ainoaksi pojaksi.
Johannes on ainoa henkilö, joka käyttää tuota nimeä Jeesuksesta.
Hän käytti sitä luvussa 1, ja nyt hän käyttää sitä uudelleen.
Jakeessa 16 on siirrytty jo pois Nikodeemuksen keskustelusta.
Nyt luemme Johanneksen kommenttia lukijoilleen.
Siitä lähtien kirjoittaa Johannes, joka haluaa näyttää meille
Jeesuksen olemuksen.
NIV-raamatunkäännös ei sulje sitaattimerkkejä ennen kuin vasta
jakeessa 21.
Siitä saa sen kuvan, että jae 3:16 oli Jeesuksen puhetta.
Jakeesta 16 eteen päin kuullaan Johanneksen kommentteja.
Muutoin tämä olisi ainoa kerta, jolloin Jeesus puhuisi Jumalan
rakkaudesta ei-uskovaiselle.
On kyse kuitenkin Johanneksen kommentista uskoville lukijoilleen.
Voidaan siis todeta, etteivät Jeesus ja apostolit ikinä
puhuneet Jumalan rakkaudesta muille kuin uskoville.
Jokainen maininta Jumalan rakkaudesta sekä Vanhassa
että Uudessa testamentissa on kohdistettu lunastetuille.
Uskon meidän heittävän helmiä sikojen eteen,
kun kerromme ei-uskovaisille Jumalan rakkaudesta.
Se on jotain liian arvokasta.
He kuitenkin väärinymmärtävät, mistä on kyse.
Nyt pääsimme jakeeseen 16.
Johanneksen evankeliumin tarkoitushan oli auttaa uskovia
uskomaan, että Jeesus oli Jumalan poika.
Silloin he saisivat elämän hänen nimessänsä.
Nyt siis voimme käsitellä itse jaetta 16.
Ensimmäiseksi haluan kiinnittää huomionne substantiiveihin.
Niitä on helppo ymmärtää.
Ensinnäkin "Jumala". Sehän on helppo ymmärtää.
Se viittaa Raamatun Jumalaan ja Herramme Jeesuksen Isään.
Se viittaa Israelin Pyhään Jumalaan.
Se ei viittaa Allahiin eikä mihinkään muuhun jumalaan.
Seuraava substantiivi on "maailma".
Se ei viittaa maapalloon vaan ihmisten maailmaan.
Se viittaa ihmiskuntaan.
Tuolla sanalla on ikävä maku.
Maailma on Jumalalle vieras paikka.
Siksi Johannes kirjoittaa kirjeessään, ettei uskovien tule
rakastaa maailmaa.
Jumala rakasti maailmaa, mutta uskovien ei pidä niin tehdä.
Jumala ei ole vaarassa saastua maailmasta, mutta uskovat ovat.
Jumala rakasti maailmaa, mutta teidän ei pidä.
Tässä kohdin ette voi matkia Jumalaa.
Jos rakastatte maailmaa, menetätte pelin.
Jumala rakasti maailmaa, mutta hän ei voikaan menettää mitään.
Maailma-sana viittaa syntiin langenneeseen ihmiskuntaan.
Seuraava substantiivi on "poika".
Haluaisin sanoa jotain sitä määrittävästä sanasta "ainoa".
Jehovan todistajat päättelevät, että koska Jeesus oli Jumalan ainoa
poika, hänellä on myös oltava alku.
Se ei kuitenkaan tarkoita sitä.
Olisi parempi sanoa, että Jeesus on ainoa laatuaan.
Hän on Jumalan ainutlaatuinen poika.
Englannin sana "begotten" puuttuu monista moderneista käännöksistä.
Seuraavaksi sana "jokainen".
Se ei tarkoita "kuka tahansa".
Siinä sanotaan "kaikki, jotka häneen uskovat".
Ei "kuka tahansa häneen uskoo".
"Kuka tahansa" on yksikkö, mutta "jokainen" viittaa kaikkiin.
Viimeisenä on sana "elämä".
Tutkijat ovat eri mieltä siitä, viittaako ikuinen elämä
määrään vai laatuun.
Miksi siitä riidellään, sitä en tiedä. Onhan kyse molemmista.
Kuka haluaisi elää ikuisesti, jos elämänlaatu puuttuisi?
Kukaan ei haluaisi elää ikuisesti tässä maailmassa.
Ehkä he haluaisivat siirtää kuolemaansa hieman pidemmälle.
Haluaisiko kukaan teistä asua tässä maailmassa ikuisesti?
Kukaan ei halua.
Ikuisen elämän on siis oltava laadullista eikä vain määrällistä.
Elämä ei vain jatku ikuisesti vaan on myös elämän arvoista.
Silloin haluaa jatkaa elämistä.
Tämä siis sanasta "elämä".
Olemme tarkastelleet substantiiveja.
Nyt tarkastellaan verbejä ja katsotaan,
missä aikamuodoissa ne esiintyvät.
Ensinnäkin, "rakasti".
Se on aikamuodossa, joka viittaa sen tapahtuneen vain kerran.
Se ei viittaa johonkin jatkuvaan.
Jumala rakasti maailmaa tuolla tavoin vain kerran.
Tämä saattaa olla yllätys, mutta jopa englannin käännöksessä
käytetään mennyttä aikamuotoa "rakasti" eikä "rakastaa".
Se tarkoittaa sitä, että Jumala teki jotain yhden kerran
menneisyydessä vastatakseen tarpeisiimme.
Se on agape-rakkautta.
"Rakasti" sana on siis aoristivartalon muodossa.
Se tapahtui kerran.
Seuraava sana on "antoi".
Se on samassa muodossa.
Jumalan tarvitsi antaa poikansa vain kerran.
Hän rakasti meitä kerran ja antoi ainoan poikansa kerran.
Seuraavaksi tulee verbi "uskoo", joka on preesensvartalossa.
Se ei tarkoita, että joka vain kerran uskoi.
Siinä sanotaan "joka uskoo", eli jatkaa uskomista.
Uskomista jatketaan samalla tapaa kuin hengittämistä.
Tämä on hyvin tärkeää.
Sana "hukkuisi" on taas yhden kerran kategoriassa.
Se viittaa vain siihen yhteen tapahtumaan,
jolloin Jumala hylkää ei-uskovaiset.
Yhtenä päivänä he hukkuvat.
Tuo sana ei viittaa mihinkään jatkuvaan mätänemiseen,
vaan yhteen tapahtumaan, jollloin ei-uskovaiset hukkuvat.
Sana tarkoittaa sananmukaisesti ikuisesti tapahtuvaa tuhoa.
He eivät lakkaa olemasta, vaan muuttuvat täysin hyödyttömiksi.
Aivan kamala tulevaisuudennäkymä.
Kun Jeesus puhui helvetistä, hän vertasi sitä Hinnomin laaksoon.
Se on Jerusalemin eteläpuolella.
Jos matkustatte sinne, käykää katsomassa Hinnomin laaksoa.
Oppaat eivät vie sinne turisteja, vaikka se on vain 5 minuutin
kävelymatkan päässä.
Sinne pääsee Jerusalemin etelään antavasta portista,
jota kutsutaan Lantaportiksi.
45 viiden metrin päässä portista näkee jo suoraan laaksoon.
Se on niin syvä, ettei aurinko paista ikinä sen pohjalle.
Sinne heitettiin kaikki kaupungin jätteet ja jätevedet.
He tyhjensivät lieteämpärinsä suoraan laaksoon.
Siellä vallitsi kamala lemu.
Kun kävin Jerusalemissa ensimmäisen kerran,
sama käytäntö jatkui yhä.
Nykyään ei ole enää niin.
Ensimmäisellä matkallani kuljin alas Hinnomin laaksoon ja näin
sinistä savua, joka nousi palavista jätteistä.
Madot söivät ruokaa, jota sinne oli heitetty.
Jeesus kuvaili helvetin paikaksi, jossa palaa ja jossa on matoja.
Hänellä oli valmis vertauskohde.
Hinnomin laaksoa ei kuitenkaan näkynyt kaupungista katsoen.
Sitä ei voinut nähdä mistään kaupunginosasta.
Välimatka oli vain ehkä kaksi kertaa tämän salin pituinen.
Siellä paha kuningas Manasse uhrasi oman poikansa Molokille.
Siellä Jesaja sidottiin kiinni onttoon puuhun.
Sitten hänet sahattiin kahtia elävänä.
Siihen viitataan Heprealaiskirjeen luvussa 11.
Siellä Jesaja kuoli.
Sinne päätyivät myös ristiinnaulitsemisen uhrit.
Ruumiit otettiin ristiltä ja heitettiin Hinnomin laaksoon.
Sitä kutsuttiin joskus Gehennaksi.
Kun Juudas Iskariot tajusi pettäneensä Jeesuksen,
hän meni laakson reunalle ja ripusti köyden puuhun.
Hän laittoi sen kaulansa ympärille ja hyppäsi.
Puun oksa kuitenkin katkesi ja ruumis tippui laaksoon.
Kirjoitusten mukaan hänen suolensa tulivat ulos.
Sitä kutsutaan vieläkin Veripelloksi.
Voitte pyytää opasta näyttämään teille sen, ja hän osoittaa laakson
syvimpään kohtaan ja kertoo Veripellon olevan siellä.
Jos käytte Israelissa, käykää katsomassa sitä.
Nykyään alue on siivottu ja siitä on tehty puutarha.
Nyt sinne mennään romantiikka mielessä.
Nuoret menevät sinne kuhertelemaan.
Puutarha on todella kaunis.
Suomennos: Hanna Tischer