David Pawson "Jumala õigsus" 2. osa
Tahan rääkida veel veidi õigsuse evangeeliumist,
enne kui läheme edasi Johannese 3:16 salmi juurde.
Praegusel ajal liigub ringi mitmeid evangeeliume.
Nt evangeelium, mis ütleb, et pead olema püha.
Teine evangeelium ütleb, et sa ei pea olema püha.
Minu evangeelium ütleb, et sa saad olla püha.
See on pakkumine.
Pühadus pole nõue, vaid pakkumine.
Jumal ei paku ainult andestust,
vaid Ta pakub meile pühadust ning õigsust.
Seetõttu peab Jumal kahte asja väga solvavaks:
üks neist on ülekohus.
Jumal ei luba seda.
See on väga häiriv Tema õige loomuse jaoks,
et keegi peaks elama ilma õigsuseta.
Tahan veel ära mainida, enne kui selle teema lõpetame,
et eneseõigsus pahandab Jumalat veelgi enam kui ülekohus.
Jumal tõesti ei talu seda.
Ülekohtused teavad, et nad on ülekohtused.
Iseteadlikke inimesi on kõige raskem veenda,
et nad vajavad Jumalat.
Inimesed, kes arvavad, et nad on teistest paremad.
Mulle meeldib jutlustada vanglates.
Nad teavad, et on ülekohtused ning on käitunud halvasti.
Mõnes on koguduses niivõrd raske jutlustada,
sest nad ei tea seda.
Iseteadlikkus ja eneseõigsus on omane religioossetele inimestele.
Jumal vihkab eneseõigsust.
Jeesus sai patustega hästi läbi.
Variseridega aga ei saanud läbi, sest nad olid täis eneseõigsust.
Mind kutsuti ükskord kõnelema Baptisti Naiste Liidus.
See ei ole minu tavapärane seltskond.
Tunnen end sellistes olukordades nagu Taaniel lõviaugus.
Liidu esinaine oli kasukaga kogukam naisterahvas
ning küsis minult: millest sa plaanid rääkida?
Ütlesin, et räägin armust. - Väga tore!
Ütlesin neile: tahan öelda kaks asja armu kohta -
sinu halvad teod ei pea sind Taevast välja jätma.
Nad naeratasid, sest see meeldis neile väga.
Mu teine mõte oli,
et su head teod ei aita sul Taevasse saada.
See kõik on tänu armule.
Teine punkt ei meeldinud neile üldse.
Esinaine tuli pärast minu juurde ja ütles:
kas sa tahad öelda, et kõik mu head teod on kasutud?
Ütlesin: ei, sest need olid abiks teistele inimestele,
kuid sulle endale ei too nad mingit kasu.
Ta pööras ringi ja mind ei kutsutud sinna enam kunagi.
See oli üks mu paljudest "topeltkülastustest".
Mu naine küsib tihti, kui koju jõuan: kas see oli "topeltkülastus"?
Ta mõtleb selle all, et see oli nii esimene kui viimane külastus.
Meil on oma väike ütlemine "topeltkülastuste" kohta.
Mul on neid palju.
Ma ei räägi inimestele seda, mida nad kuulda tahavad.
Räägin neile, mida usun, et nad peavad kuulma.
Sellega populaarseks ei saa.
Eneseõigsus häirib tõesti Jumalat.
Kui käisin Kanadas esimest korda,
pandi mind sinna jõudmisel telekanali eetrisse.
Direktor ütles: saate 20 minutit ja võite rääkida, mida iganes soovite.
Kas mõtlete seda tõsiselt? - Jah.
Ütlesin, et tahaksin rääkida Jumala riigist.
Ta vastas, et neil on erakanal ja peavad inimesi vaatamas hoidma,
et nad näeksid kindlasti reklaame, mis on saadete vahepeal.
Ta küsis: kas sa arvad, et inimesi huvitaks see?
Ütlesin, et see oli Jeesuse ning ka minu lemmikteema.
Kas see pakuks ka televaatajatele huvi?
Ma ei hooli, kas see huvitab neid,
kuid teie ütlesite, et võin ükskõik millest rääkida.
Ma rääkisingi 20 minutit.
Stuudios olid telefonid,
kus töötasid naised, kes telefonidele vastasid.
Telefon helises ja naine ütles: see on teile, David.
Võtsin toru ja naisterahvas ütles: kas räägin härra Pawsoniga? - Jah.
Kas võin teilt midagi küsida? - Jah.
Ta küsis: kuidas ma sellesse kuningriiki saan?
Ütlesin: rääkige mulle endast.
Naine vastas, et on lõbunaine.
See on prostituut Atlandi-taguses keeles.
Naine oli Yongi tänaval, Torontos ja vaatasin saadet ühes poes.
Naine küsis: kas ma saaksin sellesse kuningriiki?
Küsisin: miks sa tahaksid sinna saada?
Ta vastas: mul on viimane aeg oma elu korda seada.
Mõtlesin: kas pole tore kuulutada Jumala riiki
ja prostituut tahab sinna pääseda.
Ta juba teadis, et on patune ja seega oli juba poolel teel.
Seda leidis ka Jeesus.
Ise mõtlesin, et ilmselt kuulutan õiget evangeeliumi,
kui prostituudid reageerivad.
See on Jeesuse evangeelium, kas pole!
Eneseõigsus on suur probleem.
Evangeelium on hea uudis halbadele, aga halb uudis headele inimestele.
Nii see on.
Teate, pärast jutlustamist kogen tohutut piina.
Mul tuleb kõik meelde, mida tahtsin öelda, aga ei öelnud.
Mu südames ja peas toimub selline lahkamine.
Tahtsin öelda midagi veel armastuse kohta Piiblis.
Rõhutasin väga tugevalt üht tõsiasja, see on järgmine:
iga kord, kui Piiblis mainitakse Jumala armastust,
on see suunatud neile, kes on juba lunastatud.
Mitte uskmatutele ega mitte pöördunutele.
Piibel räägib palju Jumala armastusest,
kuid iga kord, kui seda mainitakse, siis on see suunatud usklikele.
Jeesus ütles: ärge visake pärleid sigade ette.
See tähendab, et ärge andke midagi kallihinnalist neile,
kes ei mõista või oska seda hinnata, kes pöörduvad su vastu,
trambivad su jalge alla ning kritiseerivad sind.
Olen märganud, et see juhtub iga kord,
kui mainid uskmatutele Jumala armastust.
Nad pöörduvad otsekohe su vastu, öeldes:
miks teeb armastuse Jumal seda või teist?
Nad pöörduvad kohe su vastu ja trambivad selle jalge alla.
Seetõttu võivadki kristlased
rääkida omavahel Jumala armastusest,
sest nemad mõistavad, et Jumal on nad lunastanud.
Seega on nüüd Jumala armastus neile vägagi kallis.
Ärge saage minust valesti aru.
Peaksime rääkima Jumala armastusest üksteisele
ja tänama Teda Tema armastuse eest.
Iga kord kui mainitakse Jumala armastust Piiblis,
on see suunatud usklikele, mitte uskmatutele.
Jeesus ise rääkis Jumala armastusest vaid usklikele -
neile, kes olid juba andeks saanud.
Ta teadis, milline on Jumala hämmastav armastus, et ta seda tegi.
Ainult andeks saanud oskavad hinnata armastust.
Sellepärast rääkis Jeesus naisest,
kes tuli, suudles Ta jalgu ja pesi neid oma pisaratega.
Ta ütles: see naine armastab palju, sest ta on palju andeks saanud.
See on võtmeks Jumala armastusele.
Kui sind on juba kord lepitatud, õigeks tehtud, andestatud
ja oled tulnud Jumala perekonda, siis Jumala armastus katab su.
Sellega liitub fraas: Jumal on armastus,
mis on kirjas Piibli lõpupoole, 1. Johannese kirjas.
See kirjutati ainult usklikele.
See kiri on suunatud kristlastele - noortele kui küpsetele kristlastele.
See on kirjutatud kristlastele.
Autor ei aruta, milline on Jumal.
Ta arutab, millised meie peaksime olema.
Peaksime armastama üksteist.
Kuna Ta on armastus, siis armasta oma venda.
Mitte ükskõik keda, vaid armasta just oma venda.
Jumal on armastanud sind, siis armastad sina neid.
Kristus on nende sees, sellepärast armastad neid.
Seda ei saa öelda uskmatute kohta - Kristus ei ole nende sees.
Veel mitte. Loodetavasti.
Need olid paar asja, mida tahtsin eelnevale lisada.
Panen selle teema nüüd kõrvale.
Niipea kui nõnda räägin, ütleb keegi:
aga kuidas on siis lood Johannese 3:16 salmiga?
Kohe otsin välja oma märkmed.
Räägimegi just sellest.
Ma ei pea teile seda kindlasti ette lugema.
Johannese 3:16 paistab olevat ainus salm, mida iga kristlane teab.
Nad võtavad selle iga kord kontekstist välja
ja arvavad, et seal räägitakse uskmatutele.
Näitan teile, et see ei ole osa evangeeliumist.
Mul raamat nimega "Evangeelium 4000 keeles",
mis sisaldab vaid salmi Johannese 3:16 neljatuhandes keele.
Paljud jutlustajad on teinud sellest salmist oma evangeeliumi.
Nad on võtnud selle salmi evangeeliumi kokkuvõtteks.
"Nõnda on Jumal maailma armastanud,
et ta oma ainusündinud Poja on andnud,
et ükski, kes temasse usub,
ei hukkuks, vaid et tal oleks igavene elu."
Mida me selle kohta ütleme?
Ma juba uurisin välja,
et te ei teadnud salmi 15 ja 17 väga hästi.
Mõned teist teadsid, aga enamus ei teadnud seda peast.
Julgen öelda, et enamus teist teaks peast Johannese 3:16.
Mida mõtleme konteksti all?
Me ei mõtle selle all tekstile eelnevat ja järgnevat salmi.
Kontekst on veelgi laiem.
See on tavaliselt osa tekstilõigust või mingist situatsioonist.
Antud juhul räägivad koos Nikodeemus ja Jeesus.
Kontekst on veelgi laiem.
Johannese 3:16 kontekst on Johannese evangeelium.
Seega küsime, miks see raamat kirjutati?
Peame veelgi kaugemale minema ja küsima:
kas see raamat on osa Uuest või Vanast Testamendist?
Uues Testamendis - nii et see on selle kontekstiks.
Siis küsime kõige laiema konteksti, Piibli, kohta.
Läheme järjest kitsamaks: Piibel, raamat, raamatu osa,
vahetud salmid enne ja pärast antud salmi.
Näeme midagi hoopis muud.
Küsime nüüd, miks üldse kirjutati Johannese raamat?
Vaatame põhjalikult ajalugu ja annan teile taustainfot.
See oli viimane evangeelium, mis üldse kirjutati
peale Matteuse, Markuse ja Luuka.
Need olid juba mõnda aega ringi liikunud.
See kirjutati umbes 90 eKr.
Johannes oli ainus apostel, kes suri vanadusse.
Kõik teised tapeti ühel või teisel viisil:
mõrvatud, risti löödud, poodud, pea maha löödud.
Johannes aga elas kõrge eani.
See oli Jeesuse tahe, et see nii läheks.
Seda mainitakse evangeeliumi lõpus.
Tema oli see, kelle hoolde usaldas Jeesus ristil oma ema.
Teame, mitte küll Piiblist, kuid mujalt,
et Johannes viis Jeesuse ema nii kaugele kui võimalik
tema Poja traagilise surma sündmuspaigast.
Johannes viis ta elama paika nimega Efesos.
Seisin Efesoses apostel Johannese haual
ja tänasin Jumalat selle suurepärase mehe eest.
Kohalikud viitavad vanadele varemetele
ja ütlevad seepeale, et see oli Maarja maja.
Olen kindel, et see on legend.
Maarja oli seal.
Johannes hoolitses ta eest naise surmani.
Johannes elas siis kauem kui kõik teised apostlid.
Midagi juhtus Efesoses,
mis pani ta kirjutama selle, mida kutsume evangeeliumiks.
Tema ei kutsunud ja see pole ka.
Kutsume seda nii, sest see on Jeesuse elu.
Mis aga ajendas teda seda raamatut kirjutama?
Vastuseks on see, et Efesoses tekkis valeõpetus,
mis oli täielik tõe eitamine.
Valeõpetuseks oli see,
et Jeesus ei olnud täielikult Jumal ega ka täielikult inimene.
Ta oli midagi vahepealset.
Ta ei eksisteerinud igavesti, vaid Tal oli algus.
Ta oli esmasündinud Jumala Poeg ja pidi seetõttu kunagi alguse saama.
Neid, kes seda valeõpetust tänapäeval edastavad,
kutsutakse Jehoova tunnistajateks.
Kui nad su uksele tulevad, ütlevad nad:
Jeesus ei olnud täielikult Jumal,
Ta oli midagi vahepealset - osaliselt Jumal, osaliselt inimene.
See aga ei ole tõde.
Evangeeliumitõde on see,
et Jeesus oli täielikult inimene ja eelkõige täielikult Jumal.
Mees, kes õpetab seda uut valeõpetust Efesoses
oli mees nimega Cerinthus.
Ta oli esimene Jehoova tunnistaja, kuid ta ei kutsunud end nii.
Ta õpetas, et Jeesus oli midagi inimese ja Jumala vahepealset -
mitte täielikult Jumal ega täielikult inimene.
Just eriliselt rõhutas ta,
et Ta ei olnud täielikult Jumal, mitte täielikult jumalikku päritolu.
Suurepärane inimene ja isiksus, kuid mitte täielikult Jumal.
Jumal oli üksi seal üleval,
ja Jeesus ei olnud Temaga enne oma sündi koos.
Jeesus ei valinud seda ise, et Ta sündis.
Ta lihtsalt sündis.
Teame, et Jeesus oli Jumalaga ja Ta otsustas saada inimeseks.
Ta tuli, et olla üks meie hulgast.
Täielikult üks meie seast:
Ta tundis nälga, janu ja nuttis Laatsaruse haual.
Piibli kõige lühem salm on Johannese evangeeliumis:
"Jeesus nuttis."
Mõned kasutavad seda nüüd vandesõnana - Jeesus nuttis.
Ta oli täielikult inimene.
Kui eakas apostel Johannes viidi linna ühissauna..
Kui tahtsid end tol ajal pesta, pidid minema ühissauna.
Nad kandsid vana mehe Efesoses ühisbasseini
ja ühel hommikul pesi ta end Rooma basseinides.
Ta nägi Cerinthust samas vees.
Ta hüüdis: viige mind välja siit!
Ta nõudis, et ta sealt välja tõstetaks ja koju viidaks,
selle asemel et Cerinthusega ühte basseini jagada.
Johannes oli tol ajal ainus apostel elavate kirjas.
Ta oli Jeesuse lähedaseim sõber.
Kui nad tol ajal laua ümber olid, istusid nad alati küljele toetudes.
Su jalad olid teise mehe näo juures.
Seetõttu nad pesid oma jalgu enne sööki, kas mõistate?
Meie peseme käsi, kuid nemad pesid jalgu.
Jeesus pesi nende jalgu.
Seetõttu pidid toetuma kõrvaloleva mehe rinnale.
Johannes istus alati Jeesusest paremal pool.
Ta toetus Tema peale,
nii et võisid sosistada üksteisele ja jagada asju üksteisega.
Inimesena tundis Johannes Jeesust teistest paremini.
Kuid Johannes teadis, et Ta oli ka Jumal.
Ta oli Jeesusele kõige lähedasem olnud.
Siin ta siis oli, seitse kogudust Efesose ümbruses,
kus ta varem ringi käis ja jutlustas.
Vanas eas oli ta ainsaks sõnumiks: lapsukesed, armastage üksteist!
Kõikjal, kus ta oma vanas eas käis, oli see tema jutluseks.
Sama lõik ja sama jutlus kogu aeg.
Ta seisis silmitsi selle ohtliku õpetusega,
mis võiks hävitada kristliku evangeeliumi.
Nii et ta kirjutas evangeeliumi, mitte sellest, mida Jeesus tegi,
või isegi mitte Tema öeldust, vaid kes Jeesus oli.
See juhtub iga tähtsa isikuga.
Esimesena kirjutatakse temast, on nimekiri asjadest, mis ta tegi.
Justkui järelehüüe, kui keegi tähtis inimene sureb,
siis esimesena kirjutatakse, mida ta korda saatis.
Seda tegigi Markus - esimene kirjutatud evangeelium.
Ta pani kirja, mis Jeesus tegi - põhirõhk on sellel.
Matteuse ja Luuka kirjutati veidi hiljem.
Teises staadiumis kirjutatakse, mida see inimene ütles,
eriti kui ta kirjutas raamatu või kirja.
Nad panevad kirja selle inimese sõnumi.
See on teine etapp tähtsa inimese meenutamisel.
Kolmas etapp on vaadata inimest ennast
ja kirjutada sellest, kes ta oli sisemiselt,
mis oli talle tähtis, mis teda motiveeris -
vaadata sügavalt tema sisse.
Kui Churchill suri, kirjutati kõigepealt, mis ta tegi.
Hiljem uurisid inimesed tema kirju ja kirjutasid sellest, mis ta ütles.
Nüüd on meil uus laine raamatuid Winston Churchilli kohta.
Milline ta oli sisemiselt,
milline oli ta süda, mis teda motiveeris,
mis pani teda tegema ja ütlema teatuid avaldusi.
Niimoodi arenesid evangeeliumid:
Markuse - mis Jeesus tegi, Matteuse ja Luuka - mis Ta ütles.
Nad kasutasid ülesehituseks Markuse evangeeliumi,
kuid nad lisasid palju materjali selle kohta, mis Jeesus ütles.
Matteus koondas Jeesuse ütlemised viieks jutluseks.
Kaks neist anti edasi mäe peal.
Matteuse evangeeliumis on kaks mäejutlust.
Üht neist teame kõige rohkem.
See on Matteuse 5-7, mida kutsume mäejutluseks.
Kuid taolisi jutlusi on kokku viis,
mis peegeldavad imeliselt viit Moosese raamatut.
Ma rohkem sellest ei räägi.
Need viis jutlust räägivad kõik Jumala riigist.
Esimene jutlus - Jumala riigi elustiil.
Teine jutlus - Jumala riigi eesmärk, Matteuse 10. peatükk.
Kolmas jutlus - Jumala riigi kasvamine, peatükk 13.
Neljas jutlus - Jumala riigi kogukond, kogudus.
Matteuse 18. peatükk.
Siis Matteuse 24-25 - Jumala riigi tulevik.
See kõik puudutab Jumala riiki, mis Jeesus rääkis,
ning on kokku pandud ja lisatud Markuse evangeeliumile,
et võiksime nüüd keskenduda, mida Jeesus ütles.
Luukas kogus kokku Jeesuse tuntuimad tähendamissõnad:
kadunud poeg ja hea samaarlane.
Tema lisas need Markuse algsele struktuurile.
Nüüd näeme seda, mida Jeesus ütles.
Johannese evangeeliumis näeme, kes oli Jeesus.
Tema töö ja Tema kõnede põhjal vaatame nüüd Ta isikut.
Kogu Johannese evangeelium räägib sellest, kes oli Jeesus.
Seetõttu ta ei kirjuta üles paljusid Jeesuse sõnavõtte.
Need on teistes evangeeliumites, me ei vaja neid.
Kuid ta pani kirja kõik, mis oli oluline Jeesuse kohta.
Seetõttu pani ta kirja palju rohkem isiklikke vestlusi.
Näiteks Nikodeemusega, naisega Samaaria kaevul.
Isiklikud vestlused näitasid, kes Jeesus oli inimeste jaoks.
Johannese evangeeliumis on seetõttu seitse korda kolm -
seitse tunnistajat, kõik nad ütlevad, et see on Jumala Poeg.
Viimane neist ütleb, et see on Jumal ise.
Toomas ütles: "Minu Issand ja minu Jumal!"
See algab sellega, et Jeesus eksisteeris varem.
Enne kui Teda kutsuti Jeesuseks, enne kui Ta sündis,
oli Ta koos Jumalaga, näost näkku Jumalaga, Ta oli Jumal.
Ainult et Johannes andis Talle uue nime.
Teda ei kutsutud Jeesuseks enne kui Ta sündis.
Seega Johannes kutsus Teda Logoseks.
See on üks hämmastav sõna.
See mõeldi esmalt välja Efesoses.
Selle leiutas mees, kes pani aluse teadusele,
kes õpetas kõiki küsima: miks miski juhtub?
Uurida välja, miks.
Seetõttu on see sõna "logos" lisatud.
See on otsene tõlge, kuigi tähendab palju enamat.
See tähendab "loogikat".
See tähendab midagi mõista.
Tänapäeval on iga teadusharu nimetuse lõpus "loogia".
Nagu psühholoogia, sotsioloogia või zooloogia.
Mis tahes teadusharu uurid,
see on mingi "loogia", mis tuleneb sõnast "logos".
Iga "loogia" püüab uurida, miks miski juhtub.
Bioloogia püüab välja selgitada, miks ja kuidas elu toimib.
Zooloogia uurib, kuidas loomariik toimib,
üritades välja selgitada, miks loomad teatud viisil käituvad.
Sotsioloogia uurib, miks inimgrupid teatud viisil käituvad.
Psühholoogia uurib,
miks inimese mõistus toimib teatud viisil.
"See põhjus, miks".
Johannes valis selle sõna.
Sellise nime andis ta Jeesusele, enne nime Jeesus.
Johannes kasutas Tema kohta nime Logos või Sõna.
Ta ütles, et kõige alguses oli Sõna juba seal olemas.
Ta oli Jumalaga näost näkku, Ta oli Jumal.
Need on imelised väited.
See ei ole mõeldud uskmatutele.
Mõned noored usklikud isegi ei mõista seda ise.
See on väga sügavamõtteline tekst.
"Sõna oli Jumala juures ja Ta oli Jumal..
ja ilma Temata ei loodud midagi."
Ta ütleb, et Jeesus oli kohal loomise ajal,
ammu enne kui Ta tegi toole ja laudu, lõi Ta puud.
Selleks et Ta võiks hiljem puudest toole ja laudu teha.
Ta tegi mäed.
Laudmägi Lõuna-Aafrikas on Jeesuse tehtud.
Kas tõesti usud, et Ta oli seal, kui see mägi sinna kerkis?
Huvitav, et me praegu teame, et kogu planeet Maa
koosneb eraldi laamadest, mis hõljuvad üksteise peal.
Kui nad üksteise vastu hõõruvad, tekivad maavärinad ja vulkaanid.
Teie ilmselt ei ela vulkaanilisel alal,
nagu Uus-Meremaa ja Jaapan, mistõttu on seal maavärinad.
Need on külmad, tektoonilised laamad.
Hämmastav, sest "tekton" on kreeka keeles "puusepp".
Seega hõljume praegu puusepa laudadel.
Jeesus oli see puusepp.
Kõigepealt lõi Ta kogu maailma.
Tema lõi selle mäe, kus ta hiljem jutlustas Mäejutluse.
Ta valmistas oma kantsli pikalt ette.
Võime nii jätkata.
Kogu Uus Testament räägib, et Jeesus oli osa maailma loomisest.
Kuid Ta nimi ei olnud Jeesus, Ta oli Logos - põhjus, miks.
Milline on pilt Jeesusest Johannese evangeeliumi 1. salmis.
Ilma Temata ei loodud midagi, mis loodi.
Siis aga kõigi imede ime - Sõna sai lihaks.
Ta pani oma telgi püsti meie sekka.
Kõik see on esimeses peatükis, enne kui kaugemale jõuad.
Ma ei tohi liiga palju evangeeliumil peatuda.
Pean jõudma Johannese 3:16.
Selles evangeeliumis on seitse tunnistajat:
Ristija Johannesest kuni Toomaseni.
Seitse inimest ütlevad:
Sina oled Jumala Poeg või isegi Mu Issand ja Mu Jumal.
Seega Johannese evangeeliumis
on seitse inimest, kes ütlevad, kes on Jeesus.
Üks neist oli naine.
Ta oli esimene naine, kes Jeesuse ära tundis.
Teame, et Peetrus oli esimene mees, kes Jeesuse ära tundis,
kui ütles: Sa oled Kristus, elava Jumala Poeg.
Niipea kui Peetrus oli seda öelnud,
ütles Jeesus: nüüd läheme Jeruusalemma.
Ta oli 2,5 aastat tööd teinud, kuni jüngrid tundsid ära, kes Ta oli.
Niipea kui see sündis, ütles Ta: nüüd võin minna ristile.
Peetrus ütles otsekohe: seda sa küll ei tee!
Kuid ta eksis.
Jeesus oli valmistunud selleks hetkeks Muutmise mäel,
kus nad mõistsid, kes Ta on.
Varsti pärast seda ütles üks naine sama, mida Peetruski.
Kas keegi teab, kes see oli?
Kas keegi teab?
Tõstke käsi üles, kui teate!
Just!
Kümme inimest teavad.
Selle naise nimi on Marta, mitte Maarja.
Õde Marta, kes pidevalt askeldas.
Marta tundis ära, kes oli Jeesus,
kui Jeesus tuli Laatsaruse haua juurde.
Marta ütles: tean, kes Sa oled, oled Kristus, Jumala Poeg.
Ta oli esimene naine, kes seda ütles.
Ütlen seda julgustuseks siinsetele naistele.
Kuigi peate nii palju aega köögis veetma,
siis ärge arvake, et te pole sellepärast vaimulikud.
See oli Marta, kes seda mõistis.
Seega on siin seitse tunnistajat Jeesusele.
Järgmiseks on seitse imet Johannese evangeeliumis.
Kuna seitse on täiuslik number, seetõttu on kõik seitsmekaupa.
Ta teine raamat, Ilmutuse raamat on täis "seitsmeid".
Johannese evangeeliumis on seitse tunnistajat, seitse imet.
Need imed on suurejoonelisemad kui Matteuses, Markuses või Luukas.
Palju enamat kui tervenemisimed.
Kõige esimene on vee veiniks muutmine.
Sellises koguses ka veel - mitmete liitrite kaupa veini.
Pulma külaliste sõnul oli see veel parim vein üldse.
Veest veini teha - seda suudab vaid Jumal.
Inimesed ei suuda seda teha.
Ainus ühine ime teiste evangeeliumitega
oli 5000 inimese toitmine.
Seal oli paar kala ja viis tükki leiba
ning Jeesus toitis nendega ligi 5000 inimest.
Ainult Jumal võib seda teha.
Siis olid inimesed, kes olid sündinud pimedana.
Ta tegi nad terveks.
Inimesed, kes olid halvatud 40 aastat ja said terveks.
Johannese evangeeliumis on rõhk imedel, mis on tõesti imed.
Asjad, mida ainult Jumal võib teha.
Ka inimesed suudavad tervenemisimesid teha.
Inimesed on deemoneid välja ajanud.
Kuid ainult Jumal võib teha neid 7 imet Johannese evangeeliumis.
Kõige suurem neist oli see, kus mees oli 4 päeva olnud surnud.
Ta juba lehkas kõdunemisest.
Üks asi on kedagi surnuist äratada, kes on alles surnud.
Kuid äratada surnuist ellu laipa, mis juba lehkab?
Laatsarus.
Seda lugu ei ole teistes, kuid on Johannese evangeeliumis.
Kui lisad seitse imet seitsmele tunnistajale,
ning siis lisad seitse ütlust Jeesuse enda poolt,
kus Ta end ise Jumalaks nimetab.
Seitse ütlust, millest ühtegi ei ole teistes evangeeliumites.
Need kõik algavad sõnadega "ma olen".
See on Jumala nimi.
Ma olen eluleib. Ma olen hea karjane.
Mina olen tee, tõde ja elu. Mina olen ülestõusmine ja elu.
Ma olen, ma olen, ma olen..
See kajab läbi kogu evangeeliumi.
Ütlused, mida teised kolm ei mäletanud.
Johannes aga paneb need kirja.
Ta ütleb: liida kokku seitse tunnistajat,
seitse erakordset imet, mida ainult Jumal võib teha,
ja Jeesuse enda seitse ütlust, ning leiate vastuse, kes Ta oli.
Ta poleks saanud seda rohkem rõhutada.
See muudab unikaalseks Johannese evangeeliumi.
Ta rõhutab Jeesuse isikut,
mitte Ta tegusid, mitte isegi Ta üldist õpetust,
vaid Ta toonitab neid asju, mis näitavad, kes Ta oli tõeliselt.
Jumal ise inimese kujul.
See ongi tõde Jeesuse kohta.
Maailm ei aktsepteeri seda tõde, kuid see on tõde.
Ainult siis, kui usud, et Jeesus oli, on ja jääb täielikult Jumalaks,
ja täielikult inimeseks, siis tead tõde ja see teeb su vabaks.
Seetõttu kirjutati Johannese evangeelium.
Kuid kelle jaoks see kirjutati?
Sel teemal räägime täna pärastlõunal pastoritega.
Olemas on liikumine "Tasuta arm", mis rajaneb liiga tugevalt mõttel,
et Johannese evangeelium kirjutati uskmatutele.
Justkui on see ainus evangeelium, mis on tahtlikult evangeelne.
Leian, et see on kohutav viga.
See rajaneb salmil, mis on Johannese lõpus,
kus Johannes ütleb:
kui paneksin kirja kõik, mis Jeesus tegi või ütles,
siis kogu maailm ei mahutaks neid raamatuid.
"Need on kirja pandud,
et te usuksite, et Jeesus on Kristus, Jumala Poeg,
ja et teil uskudes oleks elu tema nimes."
Kui algul seda salmi lugeda, see on Johannese 20:30..
Näete, andsingi teile peatüki- ja salminumbrid, vabandust!
Võtan selle tagasi. Võite seda ise vaadata.
Arvan, et pean teile lihtsa kreeka keele tunni andma.
Peate mind siin küll lihtsalt usaldama,
aga kui tunned kedagi, kes oskab kreeka keelt, kontrolli üle.
Uus Testament kirjutati kreeka keeles.
Eriti raamat, mis kirjutati Efesoses 90 pKr.
Kreeka keele tegusõnadel on kaks ajavormi.
Üht neist nimetatakse aorist minevikuvormiks,
seda kasutatakse siis, kui miski juhtub ühe korra.
Sündmus, mis juhtub ühe korra.
Teine ajavorm on kestev olevik.
See tähendab midagi, mis jätkuvalt toimub.
Miski, mida sa jätkuvalt teed.
Oletame, et maanteel on juhtunud õnnetus.
Inimese keha lebab maanteel.
Mootorrattur, kiiver peas, lamab seal.
Kui keegi ütleb "ta hingas", kus tegusõnal on "s" lõpus,
tähendab see seda, et ta hingas ühe korra.
Kui aga öelda: ta hingab,
kus sõnalõpp on "b", siis ka meie keeles tähendab see,
et ta hingab veel endiselt ja hingab veel edasi.
Kas saate aru?
Seetõttu on veel lootust.
Väga oluline on tähele panna,
kas meie tõlgetes on tegusõna lõpus "s" või "b".
Kui see lõpeb tähega "b",
on see kreeka keele kohaselt kestev olevik.
Miski, mida sa jätkuvalt teed.
Kõikjal Johannese evangeeliumis ja mujal Uues Testamendis
on sõna "uskuma" kestva oleviku ajavormis.
Kas jõuate jälgida? Loodan, et jõuate.
Kui tõlgin Johannese 20:31 õigesti,
kõlab see nii: need on kirja pandud,
et te "jätkuvalt usuksite", et Jeesus on Kristus, Jumala Poeg,
ja et teil "jätkuvalt uskudes" "oleks jätkuvalt" elu tema nimes.
Teisisõnu, sa ei saa igavest elu hetkega.
Saad selle, sest usud jätkuvalt Jeesusesse.
Kui sa jätkuvalt edasi usud, on sul ka jätkuvalt elu Ta nimes.
Kui vaatame Johannese 3:16, näeme, et sama kehtib ka siin.
"Sest nõnda armastas Jumal maailma.."
See lõpeb tähega "s",
see tähendab, et ühel korral Jumal armastas maailma,
"et Ta andis" - ühekordse tegevuse ajavorm,
"oma ainsa Poja, et kes jätkuvalt Temasse usub,
ei hukkuks" - ühe korra, "vaid tal on jätkuvalt elu".
See on selle salmi otsene tõlge.
Kogu Johannese evangeeliumis on "uskuma" kestvas ajavormis.
See ei tähenda, et usud korra, vaid tähendab jätkuvalt uskumist.
Kui sa seda mõistad, siis näed,
et Johannes kirjutas usklikele, mitte uskmatutele.
Ta ei kirjutanud seda selleks,
et uskmatud võiksid uskuda ja siis kristlikku elu alustada.
Ta kirjutab vanematele usklikele,
et hoida neid tõe juures, kes oli Jeesus tegelikult.
Oht oli selles, et Cerinthus
ja ta jutlustajad ajavad inimesed segadusse.
See toimub ka tänapäeval ohtralt.
Jutlustajad tulevad ja ajavad inimesed segadusse.
Nad tulevad enda arusaamadega ja see ajab inimesi segadusse.
Hoia kinni Pühakirjast.
Kui sa ei leia seda Piiblist, mida õpetan, siis unusta see ära.
Olen siin, et rääkida teile tõde, nii palju, kui seda mõistan.
Ma ei ole eksimatu.
Ma palun teid, kontrollige mind Pühakirjaga.
Ärge minge siit ära ja rääkige: teate, mis David Pawson õpetab?
Kardan seda kõige enam.
Tahan, et kontrolliksite mind omaenda Piibli alusel
ja siis rääkige, mitte seda, mida Pawson ütles, vaid Piibel.
Kas olete nõus?
Tean, et räägin teile kreeka keelest ja me pole kreeklased.
Sellegipoolest pange tähele, kas sõna lõpeb tähega "b" või "s".
"Ükski, kes temasse usub, ei hukkuks.."
See tähendab, et see, kes jätkuvalt minusse usub.
Vaatame veel mõnda Jeesuse ütlust, et seda selgitada.
Kui Jeesus ütles: paluge ja teile antakse,
otsige ja te leiate, koputage ja teile avatakse,
kasutab Ta sõnu kestva oleviku ajavormis.
Seda peaks tõlkima: küsi jätkuvalt, ja sa saad,
otsi jätkuvalt ja sa leiad, koputa jätkuvalt ja sulle avatakse.
Ta räägib selle kinnituseks ka tähendamissõna.
See on mehest, kel tulid ootamatud külalised.
Ta läks naabri juurde, oli kesköö,
koputas uksele ja ütles: mul on külalised, vajan leiba neile.
Naaber ütles: olen juba voodis koos oma perega.
Kuid ta koputas edasi,
kuni mees tuli välja ja andis talle leiba.
Jeesus ütles:
koputa jätkuvalt edasi, küsi edasi, ära lase
Jumalal enne puhata, kuni su vajadus on täidetud.
Otsi jätkuvalt edasi, kuni leiad.
Võtame näiteks selle juhtumi Jeesuse haua juures,
kus Jeesus kohtus Maarjaga.
Enamik vanemaid piibliversioone väidavad,
et Jeesus ütles Maarjale: ära puuduta mind!
Nagu Jeesuse ihu ei oleks tohtinud puudutada,
nagu ta käed oleksid õhku puudutanud.
Ta ei mõelnud üldsegi seda.
Ta kasutab kestvat olevikku eitavas vormis.
See tähendab: lõpeta mu puutumine!
Ära klammerdu jätkuvalt mu külge!
Ära hoia minust enam kinni.
See muudab täiesti selle tähendust.
Maarja oli Ta pahkluudest haaranud ja ütles, et ei lase iial lahti.
Jeesus ütles: pean minema tagasi oma Isa juurde,
sa pead minust lahti laskma.
Lase minust lahti. Ära puuduta mind enam!
Ma ei ole veel lõplikult tagasi, lähen Isa juurde.
Mine ütle mu jüngritele!
Need ajavormid on väga olulised.
Johannes kirjutas usklikele ja ütles:
uskuge edasi seda, mida te algul uskuma hakkasite!
Ärge laske end neist õpetajatest segada.
Uskuge seda, mida uskusite alguses.
Uskusite, et Jeesus oli täielikult Jumal ja täiesti inimene.
Uskuge edasi seda ja teil on jätkuvalt elu.
Rõhutame veel seda viimast osa, sest see on ka Johannese 3:16.
Kui tuled Kristuse juurde ja hakkad Temasse uskuma,
ei anta sulle pakikest nimega "Igavene elu",
mis on nüüd sinu oma ja jutul lõpp.
Ei, sul on see elu ainult juhul, kui usud Jeesusesse.
Sul on see jätkuvalt ainult siis, kui usud jätkuvalt edasi.
Kas mõistate?
Nagu Johannes ütleb oma kirjas: "See elu on Tema Pojas."
See ei ole teis, see on Tema Pojas.
Kui usud jätkuvalt Temasse, ammutad jätkuvalt seda elu Temast.
See on väga oluline.
Seetõttu ütles Jeesus Johannese 15:
jääge minusse, elage minus, viibige minus.
Kui sa ei jää, ei ole selles oksas mingit elu.
Oks kuivab ja sureb üksi ning jääb viljatuks.
Ühel päeval see visatakse tulle ja põleb ära.
Juba ainuüksi selle salmiga
tegeleb Jeesus selle uskumusega - "kord päästetud, alati päästetud".
Midagi muud polekski vaja.
Jääge minusse, elage minus.
Elu ei ole okstes, vaid viinapuus endas.
Tema on viinapuu, meie oleme oksad.
Meil ei ole igavest elu, meil on see Temas elamise läbi.
Johannes ütles oma kirjas, et see elu on Tema Pojas.
Kes iganes jääb Temasse, sellel on elu.
Kes ei jää Temasse, sellel ei ole elu.
Tahan väga, et saaksid sellele pihta:
ühelgi usklikul ei ole igavest elu iseeneses.
Tal on igavene elu, sest Ta on nüüd viinapuu küljes.
Kui Ta jääb viinapuu külge, on tal jätkuvalt see elu.
Kui ta aga ei jää, siis ta sureb.
Niimoodi õpetab Jeesus nii selgelt, kui üldse on võimalik.
See elu on Tema Pojas, mitte meis eneses.
Kui aga oleme Temas, siis on meil igavene elu.
Arvan, et olen nüüd piisavalt seda selgitanud.
Nüüd vaatame Johannese 3:16 salmi otsest konteksti.
Õigemini vaatame seda piiblilõiku.
See vestlus Nikodeemusega -
selle mehega, kes tuli öösel Jeesusega kohtuma,
sest ei tahtnud, et keegi teda näeks.
Ülejäänud peatükk räägib, kes on pimeduses.
Väga huvitav seos.
Räägitakse neist, kes on pimeduses ja kes valguses.
Kui kõnnid valguses, siis tuled Jeesuse juurde päeva ajal.
Valguse ja pimeduse vahel on väga oluline erinevus.
Kas teadsite, et saatan ei avanud kunagi ühtegi päevaklubi?
Olete märganud seda?
Saatan töötab öösiti, ööklubides.
Seetõttu elavad tänapäeval nii paljud noored öösel ja mitte päeval.
Nad ei maga öösel.
Nad elavad ja panevad pidu öösel.
Pimedusel on sügav tähendus.
Oleme valguse lapsed nüüd.
Kui kõnnid valguses, võid ennast julgelt näidata,
valguses võid näidata inimestele, milline sa tegelikult oled.
Vaatame Nikodeemust, kes tuli öösel.
Ta tuli nende imede tõttu, mida Jeesus tegi.
Nikodeemus oli tolle aja kõrgeim teoloogiaprofessor Iisraelis.
Ta ei olnud lihtsalt üks õpetaja, vaid oli kõige tähtsam õpetaja.
Ta oli kõrgeim Pühakirja õpetlane Iisraelis.
Ta tuli, sest kui Jeesus õpetas, siis Jumal tegi midagi.
See ei juhtunud tema loengusaalis.
Ta tuli, sest ta igatses olla Jeesuse-sarnane õpetaja.
Kui ta tuli, ütles ta: Jumal on sinuga.
Ta ei ole koos minuga, aga Ta on sinuga.
Jeesus ei saanud haridust.
Ta ei käinud juudikoolis.
Ta töötas puusepana kaheksateist aastat.
Ta oli puusepp kaheksateist aastat ja imetegija kolm aastat.
Minu matemaatika kohaselt on see kuus aastat iga aasta kohta.
Ta ütles, et minu Isa töötas seni ja nüüd töötan mina.
Mida sellest järeldada?
Jumal töötas kuus ühele. Nüüd Jeesus töötas kuus ühele.
Jätan selle teile endale lahendada.
Nikodeemus ütles: Jumal on sinuga, mitte minuga.
Mis on su saladus, ma tahan teada?
Ta oli väga siiras.
Jeesus ütles: kui sa uuesti ei sünni, sa isegi ei näe Jumala riiki.
Oled kõige olulisem õpetaja Iisraelis
ja ei mõista seda lihtsat asja, et pead uuesti sündima?
Nikodeemus ütles Talle:
kuidas sa saad minna tagasi oma ema kõhtu?
See on mõistlik küsimus.
Ta küsib seda vanema mehe vaimus.
Kuidas võib minutaoline mees uuesti sündida?
Kuidas ma saan täiesti otsast alustada?
See on peaaegu naeruväärne.
Jeesus selgitas edasi:
sa pead uuesti sündima veest ja vaimust.
Sa ei saa millestki sündida, kui pole enne selles olnud.
Jätan selle osa teile mõtisklemiseks,
kuid usun, et see viitab veega või Vaimuga ristimisele.
Sind peab enne millessegi kastma, kui saad sellest sündida.
Lasen teil endal selle läbi mõelda.
Nikodeemus saab nüüd teada, et ta vajab teist sündi.
See on midagi täiesti uut.
Ta vajab Püha Vaimu.
Kas mõistate, et Jeesus poleks ise suutnud teha ühtki imet.
Alles pärast seda, kui Jeesus, kui päris inimene,
võiti Püha Vaimu poolt, hakkas Ta tegema imesid.
Seetõttu nn legendilaadsed evangeeliumid,
ehk apokrüüfid või peidetud evangeeliumid,
räägivad Jeesuse kohta asju, mis lihtsalt pole tõde.
Üks evangeelium, mida Piiblis pole ega peagi olema,
ütleb, et kui Jeesus oli väike poiss, lükkas teine poiss ta mudasse
ja Jeesus needis seda poissi pidalitõvega.
Kujutage ette?
Üks teine räägib, et Jeesus tegi savist linde
ning õnnistas neid, kui Ta oli väike poiss.
Nagu me mängime plastiliini või saviga.
Ta tegi savist linde, õnnistas neid ja need lendasid ära.
Juba neid lugusid lugedes tead, et see ei ole Jeesus.
Teame, et see pole tõde, sest kuni 30. eluaastani
ei teinud ta ühtki imet, Ta ei jutlustanud ühtki jutlust.
Ajani, mil Püha Vaim langes Ta peale,
Ta ei jutlustanud ega teinud imelisi asju.
Ta isegi ütles: kui mina Jumala Vaimu abil ajan vaime välja,
siis on Jumala riik jõudnud teie juurde.
Seetõttu ütles Jeesus üks öö enne oma surma:
neidsamu tegusid, mida mina teen, teete teie samuti.
Kuidas see küll juhtuda saaks?
Püha Vaim anti hiljem ka meile.
Pärast nelipühapäeva
võib meil olla sama vägi, mis oli Jeesusel inimesena.
Näitan teile, kuidas see toimib.
Kui Jeesus oli tõesti inimene,
sõltus Ta imede tegemisel Püha Vaimu väest.
Siin räägib Jeesus Nikodeemusele imede tegemise saladusest.
Ta ütles, et see peitub Pühas Vaimus.
See on see saladus.
Ta ütleb: võib-olla tunned Pühakirja, kuid sa ei tunne veel Vaimu.
Ta ütles, et Vaim on nagu tuul - nähtamatu.
Kuid tunned, kui tuul sind puudutab.
Sa ei tea, kust see tuul tuleb, aga tunned, kui see puudutab.
Samamoodi sa ei tea, kust Püha Vaim tuleb,
kui Ta aga puudutab sind, siis tead seda.
Nähtamatu Jumala vägi.
Kui Püha Vaim sind puudutab, siis tunned seda.
Nii see vestlus jätkub.
Siis ütleb Jeesus Nikodeemusele: sul on vaja veel midagi mõista.
Järgmisena pead mõistma seda:
kas mäletad lugu 4. Moosese raamatust,
kus Iisraeli lapsed nurisesid toidu üle, mille Jumal neile andis.
Tänu sellele olid nad ja nende lapsed elus.
Seda kutsuti mannaks.
"Manna" tähendab heebrea keeles: mis see on?
Igal hommikul oli maapind kaetud toiduga "mis see on?".
Nad elasid toidust "mis see on?" nelikümmend aastat.
Iga söögikord: mis see on?
Kujutan ette, kuidas lapsed küsisid: emme, mis me lõunaks sööme?
"Mis see on?"
Mida me homme hommikul sööme? - "Mis see on?"
Nad tüdinesid ära sellest toidust, sest see oli sama iga päev.
Selle sees olid kõik vitamiinid, valgud ja süsivesikud,
mis nad vajasid, kuid nad tüdinesid.
Nad hakkasid nurisema ja ütlema:
Egiptuses olid meil porrud ja sibulad ja vürtsid..
Kuigi nad olid orjad, said nad head toitu.
Aga see - mis see on?
Meil on sellest kõrini.
Nad nurisesid ja Jumal kuulis nende nurinat.
Mõistad, et kui nurised toidu üle, teeb see Jumalale haiget?
Selline mõte.
Poole tunni pärast on lõuna ka.
Jumal kuuleb meie virisemist.
Tema oli andnud selle toidu neile ning nemad nurisesid.
Nad läksid Moosese juurde nurisedes ja ta läks Jumala juurde ja nurises.
Jumal, nad nurisevad,
nad on tüdinud Su toidust, iga päev sama.
Kui sööksid sama toitu nelikümmend aastat iga päev,
võib-olla suudaksid kaasa tunda nende nurisemisele.
Kuid nad eksisid, sest kõrbes ei olnud muud toitu
ja Jumal andis neile kõik, mida nad vajasid.
Seega Jumal saatis neile madude nuhtluse.
Nad hakkasid surema nagu kärbsed.
Maod salvasid neid ja nende mürk oli surmav.
Madusid oli nii palju - kõikjal nende telkides ja laagris.
Nüüd nad tõesti nurisesid.
Siis nad mõistsid, et need maod ei olnud loomulikud.
Nende kogus ei olnud normaalne.
Jumal tahtis midagi selle nuhtluse läbi öelda.
Nad saatsid Moosese enda eest palvetama, Mooses ütles:
Jumal, nad kahetsevad, et nurisesid toidu pärast.
Palun võta need maod ära.
Jumal vastas umbes niimoodi:
ma ei võta madusid ära, kuid annan ravimi maomürgi vastu.
Väga huvitav vastus Jumalalt.
Nad oleksid endiselt võimaliku surmanuhtluse all,
kuid Jumal andis neile ravimi.
Ta käskis Moosesel valmistada metallist mao
ja riputada see posti otsa mäe otsa laagrist väljapoole.
Kui keegi teist saab maolt salvata,
siis te ei pea tegema muud, kui minema laagrist välja mäe otsa
ja ainiti vaatama selle mao peale ning mürk lahkub temast.
Võite lugeda seda lugu 4. Moosese 21 - see on kõik seal.
Selle looga lõpetas Jeesus oma vestluse Nikodeemusega.
Kuid Ta lisas veel midagi:
"Ja nõnda nagu Mooses ülendas kõrbes vaskmao,
nõnda peab ülendatama Inimese Poeg."
Nikodeemusel tuli see meelde, kui ta Jeesust ristil nägi.
See oli Nikodeemus koos Joosepiga Arimaatiast,
kes palusid Jeesuse ihu endale, et teha korralikud matused.
Nikodeemust mainitakse ikka ja jälle selles loos.
Siin aga sai see kõik alguse.
Nüüd pean aga küsima kriitilise küsimuse:
kes ütles salmi 16?
Te võib-olla ei arva, et see on õigustatud küsimus.
Peame vaatama,
kas salm 16 oli osa vestlusest Nikodeemusega.
Tahan anda teile põhjust uskuda,
et vestlus Nikodeemusega lõppes salmiga 15
ja lõppes lausega, et Inimese Poeg ülendatakse.
Miks ma seda usun?
Neid on mitu, kuid siin on kaks, milles loodan teid veenda.
Salmis 15 vaatab Jeesus ettepoole risti peale.
Salmis 16 vaadatakse tagasi risti peale.
Salmis 15 peab Inimese Poeg ülendatud saama.
Salmis 16 Jumal andis oma Poja - minevikuvormis.
Kas mõistate? See on esimene põhjus.
Teine põhjus on järgmine:
Jeesus kutsus end alati Inimese Pojaks.
Ta ei kutsunud end kunagi ainusündinud Jumala Pojaks.
Johannes on ainus isik,
kes kasutab seda väljendit "ainus Jumala Poeg".
Ta kasutas seda 1. peatükis ja kasutab jällegi siin.
Seega salmiga 16 oleme liikunud edasi
vestlusest Nikodeemusega ja loeme nüüd
Johannese kommentaari oma lugejate jaoks.
Sealt edasi kirjutab Johannes, et näidata, kes on Jeesus.
See on oluline märkus.
Meie tõlkes ei lõpe jutumärgid, aga enne 21. salmi,
nagu oleks Jeesus öelnud salmi 16, kuid Ta ei öelnud.
Siit edasi on see Johannese kommentaar Jeesuse kohta.
Vastasel juhul oleks see ainus kord,
kui Jeesus räägiks uskmatule Jumala armastusest.
See ei ole nii.
Siin räägib Johannes usklikele, kes loevad tema evangeeliumi.
Võin öelda kategooriliselt,
et ei Jeesus ega apostlid ei rääkinud kunagi
Jumala armastusest väljaspool usklike ringkonda.
Iga salm Jumala armastusest nii Uues kui Vanas Testamendis
on suunatud inimestele, kes on juba lunastatud.
Usun, et viskame pärle sigade ette,
kui räägime uskmatutele Jumala armastusest.
See on midagi liiga kallihinnalist, liiga südamelähedast.
Nad saaksid sellest nagunii valesti aru.
Jõudsime 16. salmini.
See on osa Johannese evangeeliumist,
et aidata usklikel jätkuvalt uskuda, et Jeesus on Jumala Poeg.
Kui nad edasi usuvad, on neil jätkuvalt elu Tema nimes.
Nüüd võime selle salmi enda lahti harutada ja põhjalikult uurida.
Kõigepealt tahan, et märkaksite nimisõnu selles salmis.
Neid on küllaltki lihtne mõista.
Kõigepealt nimisõna "Jumal".
Sellest saate muidugi aru.
See on Piibli Jumal,
meie Issanda Jeesuse Isa, Iisraeli Jumal, Iisraeli Püha.
See ei ole Allah ega ükski muu Jumal.
See on Piibli Jumal.
Järgmisena tahan vaadata nimisõna "maailm".
See ei tähenda planeeti Maa.
See tähendab inimeste maailma, inimühiskonda.
Sellel on halb maik küljes.
Maailm on Jumalale midagi võõrast.
Seetõttu ütleb Johannes oma kirjas:
"Ärge armastage maailma.." ja ei peakski.
Jumal armastas maailma, aga teie ei peaks.
Jumalat see ei rikuks.
Ta on liiga puhas ja püha, aga teid see rikuks.
Ärge armastage maailma.
Jumal armastas maailma, aga teie ei peaks.
Kas pole kummaline? Ärge matkige Jumalat selles.
Kui armastate maailma, siis osutute kaotajaks.
Jumal armastas maailma, kuid Tema kaotajaks ei jää.
Maailm esindab halba sõna langenud ühiskonna kohta.
Järgmine nimisõna on "Poeg".
Tahan öelda midagi omadussõna "ainusündinud" kohta.
Jehoova tunnistajad ja teised ütlevad:
"ainusündinud" - järelikult Ta pidi sündima,
seetõttu pidi Jeesusel olema algus.
See ei tähenda seda.
Tegelikult oleks parem öelda: ainus Tema-taoline.
Ta on Jumala unikaalne Poeg, ainus Poeg.
Enamus kaasaaegsemaid tõlkeid jätavad "sündinud" välja.
Siis on seal nimisõna "igaüks".
See ei tähenda "kes iganes".
Tegelikult on see sõna "kõik", kes Temasse usuvad.
Mitte "kes iganes" usub - see käib ühe inimese kohta.
See on suurem sõna - "kõik", kes Temasse usuvad, ei hukku.
Lõpuks sõna "elu".
Õpetlased diskuteerivad,
kas igavene elu tähendab elu kvaliteeti või kvantiteeti.
Ma ei tea, milleks raisata sellele oma aega.
See tähendab mõlemat!
Kes tahaks igavest elu, kui see poleks kvaliteetne?
Keegi ei valiks igavest elu siin maailmas praeguse elu näol.
Mitte täie mõistuse juures.
Võib-olla veidi kauem.
Võib-olla üritaksid surma edasi lükata.
Kas keegi teist tahaks
selles maailmas igavesti elada sellistena nagu praegu olete?
Mitte keegi.
Sel peab olema nii kvaliteeti kui kvantiteeti.
See pole lihtsalt igavesti kestev,
vaid see on külluslik elu; elu, mis on väärt elamist.
Kui tunned, et elu on elamisväärne, siis tahad, et see jätkuks.
See on "elu".
Siiani vaatasime vaid nimisõnu.
Nüüd tahan tegusõnu vaadata.
Jälgige, millised tegusõnad on ühekordsed ja millised jätkuvad.
Kõigepealt sõna "armastama" on siin ühekordne tegusõna.
See ei viita millelegi, mis jätkub,
vaid millelegi, mida Jumal tegi ühe korra.
See on veidi üllatav.
Kuid kui panete tähele, isegi inglise keeles ei ütle:
et Jumal nii armastab maailma, vaid Jumal nii armastas - minevikus.
See tähendab, et minevikus
Jumal tegi midagi ühel korral, et hoolitseda meie vajaduse eest.
See on agape.
Seega "armastas" on minevikuvormis, mis oli üksik sündmus minevikus.
Järgmisena on "Jumal andis".
See on samas ajavormis - ühe korra.
Ta pidigi seda tegema vaid korra, aga Ta tegi seda korra.
Ta armastas meid ühe korra,
nii et andis ühe korra oma ainusündinud Poja.
Niipea kui jõuame sõnani "uskuma", oleme kestva oleviku ajas.
See ei ole, et igaüks, kes "uskus", vaid igaüks, kes "usub" -
jätkuvalt usub, on uskumas, nagu keegi hingab.
Jätkuvalt hingab, jätkuvalt usub edasi.
See on väga, väga tähtis.
Sõna "hukkuma" on jällegi ühekordses kategoorias.
Viitab ühele sündmusele,
kus uskmatud lükatakse lõplikult Jumala poolt tagasi.
Üks hukatusepäev.
See ei viita jätkuvale kõdunemisele.
See viitab ühele sündmusele, kus uskmatud hukkuvad -
sõna otseses mõttes hävitatakse ja rikutakse igaveseks.
Nad ei lakka eksisteerimast, kuid neist ei ole mingit kasu
ei iseendale ega Jumalale sellest päevast alates.
See on kohutav väljavaade.
Kas teate, kui Jeesus rääkis põrgust,
kasutas Ta näitena alati Hinnomi orgu, mis asub Jeruusalemma lõunaküljel.
Kui satute Jeruusalemma, minge vaadake Hinnomi orgu.
Reisijuht teid sinna ei vii, sest see ei ole kavas.
See on vaid viieminutine jalutuskäik
Jeruusalemma lõunapoolsest Dung väravast.
Mine sellest väravast välja umbes 50 meetrit edasi
ja vaatadki alla Hinnomi orgu.
See on nii sügav, et päike ei paista kunagi selle põhja.
Sinna visati kõik linna prügi ja heitvesi.
Nad kallasid oma solgiämbrid Dung väravast sinna orgu.
See oli kohutav, haisev koht.
Kui olin esmakordselt Jeruusalemmas, siis oli see veel niimoodi.
Tänapäeval ei ole.
Esimesel korral seal kõndisin Hinnomi oru juurde,
vaatasin alla ja sinine suits tõusis põlevast prügist.
Ussid ja tõugud sõid toidujäänuseid, mis sinna olid jäetud.
Pilt, kus põletatakse ja ussid söövad, niimoodi kirjeldas Jeesus põrgut.
See oli valmis näide sellest.
See on linna silma alt ära.
Linnast ei paista see org kuskilt.
See on vaid kaks korda selle ruumi pikkust
Jeruusalemmast Hinnomi orgu.
Seal ohverdas õel kuningas Manasse
omaenda poja jumalale nimega Mallah.
Seal seoti prohvet Jesaja kinni
ja suruti tühja puutüvesse ning saeti siis elusalt pooleks.
Sellele viidatakse Heebrealastele 11. peatükis:
"..pooleks saetud."
Niimoodi lõppes Jesaja elu.
Seal lõppes ka iga ristilöödu elu.
Kui keegi risti löödi, visati ta laip Hinnomi orgu,
või Gehennasse nagu seda vahel kutsutakse.
Juudas Iskariot, kui ta mõistis, et oli Jeesuse reetnud,
läks sinna, sidus nööri kalju äärse puu külge,
pani nööri ümber kaela ning viskus orgu.
Kuid nöör läks katki ning ta keha kukkus oru põhja,
ja seal on kirjas, et ta sisikond voolas välja.
Tänapäevani kutsutakse seda verepõlluks.
Võite leida kellegi, kes teile näitab, kus see on.
Nad näitavad sulle kõige sügavamat kohta seal orus,
ja see on verepõld, see on "Hakeldama".
Kui satute Iisraeli, minge kindlasti sinna ka.
Kui te tänapäeval alla vaatate, siis on see kõik ilusti hoolitsetud.
Seal on nüüd aed, mida kutsutakse Armunute kohtumispaigaks.
Seal käivad noored kurameerimas.
See on ilus aed.
Nad on selle täiesti ära muutnud.
Kui seda esimest korda nägin, oli see kohutav haisev org.