David Pawson "Jumala õigsus" 1. osa
Tahan lugeda teile mõned salmid Roomlastele 1. peatükist.
Roomlastele 1:16 alates:
"Sest ma ei häbene evangeeliumi,
see on ju Jumala vägi päästeks igaühele, kes usub,
juudile esmalt ja siis kreeklasele.
Sest Jumala õigus on ilmunud evangeeliumis
usust usku, nii nagu on kirjutatud:
"Aga õige jääb usust elama."
Hiljutine küsitlus Inglismaal näitas, et 74% inimestest usub Jumalasse.
See on üle kahe kolmandiku.
See statistika ei tähenda iseenesest midagi.
Õige küsimus ei ole: "Kas usud Jumalasse?",
vaid tänapäeval on õige küsimus: "Millisesse jumalasse sa usud?"
Inimesed usuvad mitmetesse eri jumalustesse.
Isegi neilt, kes väidavad uskuvat kristlaste Jumalasse,
peame küsima veel ühe küsimuse: "Milliseks Jumalaks sa Teda pead?"
Lihtsalt öelda "jumal" ei tähenda midagi.
Millisesse jumalasse sa usud?
Kas ta on isiklik või mitteisiklik jumal?
Ehk on ta hoopis jumalanna?
Kas peaksime viitama naisele kui meie "emale" taevas?
Mitmed Suurbritannias usuvad seda.
Kas ta on hea või halb jumal?
Kas ta armastab või vihkab mind?
Kas ta üldse hoolib?
Kõik sellised küsimused kerkivad esile,
sest see sõltub sellest, millisesse jumalasse sa usud.
Kui olin kaplan Briti lennuväes,
kutsuti mind "muust konfessioonist" kaplaniks.
Meid kutsuti kummalisteks.
Meil oli kõik, mida teistel,
anglikaani ja rooma katoliku kaplanitel polnud.
Kui siis uus grupp mehi väeossa saabus,
kohtusid kolm kaplanit kõigiga.
Anglikaani kogudus sai valida esimesena.
Nende kaplan ütles:
"Kõik anglikaani koguduses ristitud, tulge minuga!"
Umbes 3/4 lahkus.
Siis tõusis rooma katoliku kaplan ja ütles kange iiri aktsendiga:
"Kõik katoliiklased, tulge koos minuga!"
Mina sain siis kõik need, kes olid järele jäänud.
Minu kambas olid presbüterlased, metodistid, päästearmee ja baptistid.
Peale selle jäid mulle ka moslemid, hindud ja budistid.
Samuti agnostikud ja ateistid.
Mulle meeldis ülesanne hoolitseda sellise kirju kamba eest.
Küsisin tihti: "Palju on siin metodiste?"
Mõned käed tõusid.
"Kui palju presbüterlasi, baptiste, vennaste koguduse liikmeid?"
"Palju Päästearmeest?"
Sama hääletooniga küsisin ka: "Palju on siin kristlasi?"
See pani kõik jahmatama.
Nad vaatasid ringi ja jälgisid, kas keegi tõstab käe üles.
Ütlesin: "No kuulge, eelmisel küsimusel ju tõstsite käed!
Miks te nüüd ei tõsta?"
Mida tähendab olla kristlane?
Küsisin: "Mis te arvate, kes on kristlane?"
Nad vastasid eranditult: "Keegi, kes peab kümmet käsku."
Vastasin, et see sobib ka.
"Kes teist kümmet käsku peab?"
Üks neist ütles: "Keegi ju ei suuda neid kõiki pidada!"
Ütlesin: "Hästi, olgu siis nii."
"Mitut käsku peaks siis pidama?"
Nad vastasid: "Kuut kümnest!"
Ütlesin: "Hästi, teeme nii.
Kristlane on keegi, kes peab kümnest käsust kuut käsku.
Mitu kristlast on siin?"
Niimoodi me jätkasime.
Sellest tekkis suurepärane vestlus.
Selline oli see algus.
Kõige huvitavam osa oli ateistide tervitamine.
Tervitasin igat ateisti oma kontoris ja ütlesin:
"Olen sinu kaplan. Kui sa siinoleku ajal sured.."
Pooled me piloodid surid tol ajal.
"Mina pean korraldama su matused, nii et tahan sulle lubaduse anda:
ma ei maini Jumalat su matustel, ma ei loe Piiblist, ma ei palveta
ja päris kindlasti ei laula ühtki laulu Jumalast.
Ütlen lihtsalt: "see mees on surnud ja läinud."
Nägin, et on palju neid, kes hea meelega elavad ateistina,
aga pole palju neid, kes tahaksid surra ateistina.
Selles on päris suur risk.
Sealt said ka head vestlused alguse.
Ütlesin ka igale ateistile, et pean nad matma ja ütlen ka:
"Palju õnne sulle! Sul on suurem usk, kui mul!
Sina usud, et kõik meie ümber
tekkis iseenesest ja mitte keegi ei aidanud kaasa.
Mul ei ole nii palju usku.
Pean uskuma, et keegi pani selle kõik siia.
Selleks ei ole vaja nii palju usku, kui selleks,
et kõik tekkis mitte millestki või iseenesest.
Ütlesin: "Istu ja räägi mulle, millisesse Jumalasse sa ei usu?"
Kui nad olid mulle rääkinud, sain neile öelda:
"Oled minust ateisti teinud, sest mina ka ei usu sellist Jumalat."
Pole tähtis, kas usud Jumalat, vaid millist Jumalat sa usud.
Tänapäeval on levinud üks vastus sellele küsimusele,
mille mina hea meelega tühistaksin või vähemalt kritiseeriksin seda.
Kuuleme tänapäeval igal pool, et Jumal on armastus.
Piibel küll ütleb seda, peaaegu päris Piibli lõpus.
Seda öeldakse lõigus,
kus tegelikult ei arutata, milline on Jumal.
Nendest kolmest sõnast on saanud vaata et usutunnistus.
Jumal on armastus.
Viimasel ajal on sellele lisatud omadussõna -
tingimusteta Jumala armastus.
See põhjustab palju kahju.
Tahaksin seda täna hommikul selgitada.
Kuidas mõistab uskmatu väljendit "tingimusteta armastus"?
Võin teile rääkida.
Kaks meest elavad Inglismaal, Essexi maakonnas.
Nad on omavahel abielus.
Praegu võib Briti seaduste kohaselt samast soost inimesed abielluda.
Need kaks meest on abielus.
Nad elasid mõnda aega koos ja otsustasid, et soovivad lapsi.
Nagu te teate, on kahel mehel natuke raske lapsi saada.
Nad võtsid ühendust ühe naisega Floridast, USA-st.
Nad küsisid naiselt:
"Kas oleksid nõus olema surrogaatema
ja sünnitama meile lapse?"
Naine oli nõus.
Ühe mehe seemnerakk sisestati naise emakasse,
naine rasestus ja sünnitas neile lapse.
Siis nad avastasid, et Briti seaduse kohaselt
ei saa nad last Inglismaale tuua ja nad ei saanudki luba last riiki tuua.
Nad käisid kohtus
ja lõpuks said loa beebi Inglismaale importida.
Nad aga otsustasid ka teise lapse saada.
Siis on nad tõeline perekond.
Nad kordasid sama protsessi ja see naine sünnitas neile teise lapse.
Nad viisid need kaks last kohalikku Inglise Kirikusse,
et nad õnnistataks või ristitaks nagu kirik seda ütleb.
Nad võtsid lapsed kaasa.
Koguduse pastor oli veidi kahtleval seisukohal
nende laste ristimise osas.
Üks meestest, nn meespool
või tugevam neist kahest, ütles pastorile:
"Jumala armastus on tingimusteta ning see ei mõista hukka."
Ta oli kuulnud väljendit "tingimusteta armastus".
Sellele uskmatule tähendas see "mitte hukkamõistev".
Jumal ei mõista meid kunagi hukka, olenemata sellest, millised oleme.
See muidugi tähendab, et Jumal ei saada ka kedagi põrgusse.
Selle kohta on teisigi viiteid ja need on päris tõsised
ja otseses vastuolus väga paljuga Piiblis.
Niipea kui ütled,
et Jumal on armastus, siis kutsud esile kriitikat.
Kutsud esile kriitikat Jumala kohta, kes lubab kannatusi selles maailmas.
"Kui Jumal on armastus, miks siis nii paljud kannatavad?"
See on kõige esimene kriitika, mis esile tõuseb.
Teine osa kriitikast puudutab tulevast maailma.
"Kuidas võib armastuse Jumal kellegi põrgusse saata?"
Seega, niipea, kui ütled, et Jumal on armastus,
tõstatad küsimuse kannatuste kohta nii siin maailmas kui tulevases.
Uskmatu jaoks ei sobi kumbki armastava Jumalaga kokku.
Kui kirjutasin raamatu põrgust,
intervjueeriti mind üle Suurbritannia raadios, teles ja mujal.
"See on imekspandav inimene, kes usub põrgu olemasolusse."
Olen haruldus, sest usun põrgusse.
Astusin ühte raadiostuudiosse,
kus intervjueerija ütles: "Hästi, te kirjutasite raamatu põrgust,
kuid kuidas võib armastav Jumal kedagi põrgusse saata?"
Vastasin omakorda küsimusega, õppisin selle tehnika Jeesuselt endalt.
Küsisin vastu: "Kust sa võtad, et Jumal on armastuse Jumal?"
See lihtsalt pani intervjueerija õhku ahmima.
Nad küsisid kohmetunult:
"Kas Jeesus ise ei õpetanud seda? Kas see pole kristlik uskumus?"
Ütlesin, et tegelikult on küll.
Kõike, mida tean põrgu kohta, seda õppisin Jeesuselt.
Ta on ainus isik Piiblis, kes räägib põrgust.
Kas teadsid seda?
Mitte keegi teine ei räägi.
Vanas Testamendis pole midagi põrgust.
See on kolm neljandikku Piiblist.
Paulus ei räägi põrgust ja Johannes ega Peetrus ei räägi.
Ainus isik, kes räägib põrgust, on Jeesus.
Küsisin intervjueerijalt:
"Kuidas te seletate seda, et isik, kes rääkis meile
Jumala armastusest, uskus veendunult põrgu õudustesse?"
Tavaliselt jäi intervjuu pärast seda päris lühikeseks
ja mina lahkusin stuudiost oodatust varem.
Muuseas, kas mu raamat põrgust on teie raamatuletis? Tore!
Selle nimi on "Tee põrgusse".
Kui selle raamatu kätte võtad, siis võtad kätte ime.
Räägin teile sellest kohe.
Kirjutan alati oma raamatud pastakaga.
Seetõttu on raamatu esimene käsikiri kirjutatud kõik minu käekirjaga.
Sama kehtib ka selle kohta.
Läksin Itaaliasse ühele konverentsile kõnelema,
ja panin musta porfelli raamatu käsikirja mustandi,
et saaksin seda koosolekute vahepeal parandada.
Mul olid muidugi seal ka konverentsi jutluste märkmed.
Jõudsin keskööl Bologna lennujaama.
Oli tõesti pime kesköö, tähti polnud ja vihma kallas.
Pastor tuli mulle autoga vastu.
Kõndisime parklasse käruga.
Selle peal oli mu kohver riietega ja portfell kõige muuga.
Ta ütles: "Istu autosse ja panen su asjad pakiruumi."
Istusin autosse ja me sõitsime tund aega tema juurde.
See oli muide täpselt Pavarotti maja kõrval.
Olete temast kuulnud? Kindlasti olete.
Keskööl jõudsime tema juurde.
Vihma kallas endiselt.
Ta avas auto pakiruumi, võttis mu kohvri ja sulges pakiruumi.
Küsisin: "Kus on mu porfell? Kõik mu märkmed on seal.
Mu raamatu käsikiri on ka seal."
Ta ütles: "Ei, ainult su kohver oli seal."
Seal pimedas ja vihmas
ta lihtsalt ei märganud mu kärus olevat musta portfelli.
Ütlesin, et peame tagasi minema.
Sõitsimegi jälle tund aega tagasi.
Seal polnud jälgegi sellest kärust ega mu portfellist.
Läksin lennujaama leiubüroosse - seal seda polnud.
Läksime politseisse ja andsime teada kadunud portfellist.
Politseinik kergitas kulmu ja ütles: "Te kaotasite portfelli Itaalias?"
Ta üritas öelda, et miks me teda selle pärast üldse tülitame.
Järgmisel päeval sõitsime 150 km kaugusele.
Aadria mere rannikule,
kus ühes hotellis pidi toimuma me konverents.
Jõudsime kohale.
Esimesel hommikul ärkasin vara.
Imeilus hommik, nagu tänagi.
Kõndisin varahommikul mööda rannaäärt.
Üks koer jooksis kaasa ja me saime headeks sõpradeks.
Tulin tagasi hotelli.
Muuseas, palvetasin tol hommikul:
"Issand, millise imelise võimaluse Sa oled mulle andnud,
et võin teada saada, kas tahad, et mu raamat põrgust ilmub või mitte.
Kui Sa tahad, et see ilmub, pead selle tagasi tooma.
Kui Sa seda tagasi ei too, siis tean, et Sa ei taha, et see ilmub."
Mul polnud selle vastu midagi.
Ütlesin: "Issand, uuesti ma seda kohe kindlasti ei kirjuta!"
Kõndisin rannas ja tulin tagasi hotelli.
Sealsamas hotelli ees
tuli üks mees mu juurde ja surus mu portfelli mulle sülle.
Ta kõndis ise minema.
Ma ei tea, kes see oli, aga avasin portfelli ja kõik oli alles.
Kuid kõik raamatu leheküljed olid segamini aetud.
Panin pool tundi lehti õigesse järjekorda.
Kõik lehed olid alles.
Nii sai see raamat kirjutatud.
Kuidas see kohver ise üleöö 150 km kaugusele kohale sai?
Kes selle mulle andis?
Ma ei saanudki rohkem teada, kui praegu teile rääkisin.
Raamatuletis on see raamat olemas - ime, kui soovid seda osta.
Jeesus oli see, kes meile põrgust rääkis.
Ta hoiatas meid selle eest.
Rääkisin ka oma raamatus,
et kõik hoiatused peale kahe anti uuestisündinud usklikele.
Nendeks kaheks erandiks olid variserid.
Ta ei öelnud kunagi patustele, et nad lähevad põrgusse,
aga Ta hoiatas varisere, et nad võivad sinna sattuda
ning samuti hoiatas Ta omaenda jüngreid.
Kui Ta saatis nad kahekaupa välja, ütles Ta:
"Ärge kartke neid,
kes võivad tappa ihu, aga midagi muud teha ei saa.
Pigem kartke teda, kes võib nii hinge kui ihu põrgus hukata!"
See on vastuolus selle "Jumala tingimusteta armastusega",
millest kõikjal kuuleme.
Jumala armastus on ilmselt väga erinev inimlikust armastusest.
Me hindame Jumalat enda standardite järgi.
Me ei taha kellelegi haiget teha ega taha ise haiget saada.
Seetõttu ei suuda me ka uskuda, et Jumal kellelegi haiget teeks.
Ajaloos on kaks üllatavat tõsiasja, millele tahan te tähelepanu juhtida.
Piiblis on kaks üllatavat fakti.
Esimene on see,
et Piiblis mainitakse harva Jumala armastust.
Probleem on selles, et kuuled kantslist,
kuidas seda mõnda salmi tsiteeritakse nii sageli,
et sul jääb mulje, et kogu Piibel räägib Tema armastusest.
Tegelikult ei räägi.
Mitu salmi on Piiblis? Umbes 34 000 salmi.
Paljud neist salmidest mainivad Jumala armastust?
Vastuseks on 36 salmi.
34 tuhandest salmist.
Teisisõnu öeldes,
ainult 1 tuhandest salmist Piiblis mainib Jumala armastust.
Vaatame kiiresti kõik raamatud läbi.
1. Moosese raamatus ei mainita Jumala armastust kordagi.
2. Moosese raamatus mainitakse ühe korra.
3. ja 4. Moosese raamatus ei mainita seda ühelgi korral.
5. Moosese raamatus ühe korra.
Joosuas ei mainita.
Kohtumõistjates ei mainita.
Ruti raamatus samuti mitte.
Võin jätkata seda nimekirja.
Muidugi mõnedes Psalmides
tänatakse Jumalat Ta kestva armastuse eest.
Lähme edasi.
Õpetussõnades ei mainita.
Jõuame prohvetite juurde.
Kogu Jesaja raamatus mainitakse seda ühes salmis,
ka kogu Jeremija raamatus ühes salmis.
Kogu Hesekieli raamatus mainitakse ühes salmis.
Nn väikestes prohvetites.
Taanieli raamatus ei mainita.
Hoosea raamatus aga mainitakse päris palju.
Kallile prohvet Hooseale
ütles Iisraeli Jumal, et ta abielluks prostituudiga.
Kujutate ette pealkirju Iisraeli meedias?
"Jutlustaja abiellub prostituudiga!"
Jumal hoiatas teda, et naine ei ole talle truu,
vaid ta jookseb ära teiste meeste järele.
Jumal ütles Hooseale,
et ta otsiks naise üles ning ostaks tagasi,
paneks ta oma tuppa, kuni naine mõistuse pähe võtab.
Peale seda saaks ta oma naist jälle armastada.
Hoosea küsis: "Issand, miks Sa tahad, et ma seda teen?"
Issand ütles: "Tahan, et teaksid, mida tunnen Iisraeli vastu.
Nagu mina tunnen Iisraeli suhtes, seda tunned sina oma naise suhtes.
Siis sa mõistad."
Seega Hoosea räägib Jumala armastusest.
Teised keegi ei räägi sellest.
Võid öelda:
"See on ju Vana Testament, kuidas on Uues Testamendis?"
Matteus ei maini mitte kordagi Jumala armastust.
Samuti ka Markus ja Luukas.
Johannes räägib sellest nii evangeeliumis kui kirjades.
Kirjas roomlastele on üks salm.
Ülejäänud kirjades - see on hämmastav.
Lõpuks jõuame Ilmutuse raamatuni ja ei midagi.
Ma räägin ju Piiblist, Jumala Sõnast.
Jumala armastust mainitakse siiski 36 korda, aga see on kõik.
Nüüd aga anun teid, nagu anusin eile -
kontrollige minu öeldu kõik oma Piiblist üle.
Ärge kuulake lihtsalt minu sõnu.
Ma ei räägi teile oma arvamusi, räägin teile Jumala Sõnast.
Millest siis Piibel räägib?
Mida see räägib meile Jumalast?
Mida peaksime meie teistele Jumala kohta rääkima?
Mõned, kes mind kuulavad, ütlevad:
"Mina tahan öelda kõigile, et Jumal armastab neid."
Jeesus ei rääkinud kunagi nii.
Apostlid ei jutlustanud nii.
Kõige hämmastavam on see,
et isegi mitte Apostlite tegudes, kus räägitakse,
et kogudus kasvas ja levis ning apostlid kuulutasid.
Apostlite tegudes on olemas paljud nende jutlused,
kuid mitte ükski salm ei räägi Jumala armastusest.
Nad ei rääkinud inimestele Jumala armastusest.
See polnud nende evangeelium.
Lugesin teile äsja Pauluse kirjeldust evangeeliumile.
Kas märkasite, et sõna "armastus" ei esinenud selles kirjelduses?
Me oleme võtnud selle sõna ja teinud sellest evangeeliumi tuuma.
Oleme teinud sellest kogu evangeeliumi.
Tänase hommiku teisel loengul räägin ühest salmist.
Johannese 3:16.
Kui sel teemal räägin, öeldakse: "Aga Johannese 3:16?"
Nagu see oleks kogu Piibel.
Vaatame seda ühte salmi hiljem, aga praegu mitte.
Seega evangeeliumi keskmes ei ole Jumala armastus.
Millele see keskendub?
Mida peab maailm kõige enam Jumala kohta kuulma?
Kas lülitasin lindistuse välja? See on hoopis seal.
Leiame mõne teise sõna, mida inimesed mõistaksid.
Kui me ei peaks kuulutama, et Jumal on armastus,
siis mida me peaksime õigupoolest kuulutama?
Teine võimalus on öelda: Jumal on hea.
See jõuab juba tõele lähemale.
Kuid isegi sõna "hea" on nii devalveerunud,
et seda on Jumala kohta solvav kasutada.
Räägime heast ilmast ja heast söögist.
Räägime isegi heast koerast.
"Koer" on inglise keeles tagurpidi "Jumal" (dog - God).
Kas piisab vaid sellest, kui öelda "hea Jumal"?
Isegi see on muutunud käibefraasiks,
üllatuse väljenduseks: "Püha Jumal!" (ingl - Hea Jumal!)
Mul paluti kord minna ühte linna Inglismaal
ja kõneleda kolmel õhtul linna raekojas.
Nad tahtsid teada, mis on mu jutluse pealkiri.
See lepiti kokku 6 kuud varem.
Ma ei osanud seda nii kaua ette öelda.
Ütlesin lihtsalt: "Hea Jumal".
Ma ei mõelnud seda väga tõsiselt.
Ütlesin, et sellega võib kokku võtta kogu mu teoloogia.
Kui kohale jõudsin, olid üle linna plakatid minu pildiga,
mille kohale oli kirjutatud: "Hea Jumal!"
See toimis - raekoda oli täis!
See oli väga tore.
Nii see läks.
Kas peaksime lihtsalt ütlema, et Jumal on hea?
Kas sellest piisab?
Ei. Sest kasutame seda nii paljude teiste inimeste ja asjade kohta.
See ei tõsta Jumalat esile.
Ükskord tuli keegi Jeesuse juurde ja küsis:
"Hea õpetaja, mida pean tegema, et ma päriksin igavese elu?"
Jeesus ütles:
"Miks sa mind heaks kutsud? Keegi peale Jumala ei ole hea."
Kui me seda tõesti tõsiselt võtaksime,
siis kasutaksime sõna "hea" ainult Jumala kohta.
Mitte keegi ei ole nii hea ja see jätaks Talle väga erilise koha.
Kuna seda sõna kasutatakse nii palju..
Mida tahtis Jeesus sellele mehele öelda?
Ma arvan, et Ta veidi noris teda, et mees mõtleks enda öeldule.
Selleks et ta mõistaks, et räägib Jumalaga.
Arvan, et Ta püüdis mehelt vastust saada:
"Miks sa just mind heaks kutsud?"
Me ei saa vaid öelda, et Jumal on hea,
sest see ei tähenda kellelegi väga palju.
Kas leiame veel mõne sõna oma sõnaraamatust,
mida harva kasutatakse.
Võime leida sõna "õige".
Sellest sõnast tahangi täna hommikul rääkida.
Kui Jeesus palvetas, kutsus Ta Jumalat "õigeks Isaks".
Väga huvitav omadussõna.
Mitte armastav Isa või hea Isa, vaid õige Isa.
Enne, kui seda selgitan,
toon välja veel mõned raskused sõnaga "armastus".
Üks on, et sõna "armastus"
kasutatakse tänapäeval nii lihtsalt kõikvõimalike suhete
ja tegevuste kohta, et see on kaotanud oma tähenduse.
Me ei räägi kreeka keelest, vaid praegu räägin inglise keelest.
Inglise keeles peab "armastus" hõlmama väga palju erinevaid asju.
Kreeklastel oli armastuse jaoks mitu erinevat sõna.
Nad valisid väga hoolikalt, millist sõna kasutasid.
Neil oli üks kohutav sõna "epithumia".
See kõlab halvasti ning see ka oli halb.
Inglise keeles kasutaksime selle vastena sõna "iha".
See on selline loomalik armastus, tegelikult hullemgi veel.
See on armastus, mis kuritarvitab üksteist.
Armastus, mis kohtleb inimesi kui objekte ja mitte isikuid.
Selle jätan kõrvale.
Kuid kreeka keeles on veel kolm sõna, mis vastavad sõnale "armastus".
Need on järgmised: esiteks sõna "eros".
Kui tuled Londonisse ja lähed Piccadilly Circusesse,
siis seal keskel on kuju, mida kutsutakse Erose kujuks.
Sel ei peaks selline nimi olema, aga see on keset Soho piirkonda.
See on Londonis tuntud kesklinna piirkond.
Eros tähendab kreeka keeles "külgetõmbav armastus".
Seetõttu käib see peamiselt vastassugupoolte armastuse kohta.
Meeste ja naiste vahel.
See ei ole halb sõna.
Seda võib kasutada heas mõttes, kui noor naine ja mees kohtuvad.
Nad klapivad ja armuvad.
See on eros.
Seda sõna ei kasutata kunagi Jumala kohta,
kuid seda kasutatakse vabalt inimeste kohta.
See on külgetõmbav armastus.
Teise sõnana tahan ära tuua "philia".
See on kiinduv armastus.
See on väga eluterve sõna, mis on sõprade armastus.
Selles pole midagi seksuaalset
ja see võib olla kahe mehe, kahe naise või mehe ja naise vahel.
See on pigem mõistuslik, kui füüsiline armastus.
See on kiinduv armastus,
kus teile meeldivad sarnased asjad või teid huvitavad samad asjad.
Tänu Jumalale philia eest, sest seda esineb väga palju.
Seda sõna ei kasutata kunagi Jumala kohta.
Kreeklastel oli veel üks väga haruldane sõna,
mida nad kasutasid väga harva.
Kristlased leidsid selle ja kasutasid seda Jumala kohta.
See on sõna "agape".
Seda sõna kasutatakse alati Jumala kohta Uues Testamendis.
See on "tegutsev armastus".
Eros on külgetõmbav armastus, eriti just emotsionaalne külgetõmme.
Philia on rohkem meeleline, intellektuaalne, mõistuse armastus.
Kiinduv armastus.
Agape on aga tegutsev armastus.
Kui Jeesus tahtis agape tähendust edasi anda,
siis rääkis Ta hea samaarlase loo.
Selles loos ei kirjeldata mitte ühtegi tunnet.
Seal olid samaarlane ja juut, kelle vahel polnud mingit kiindumust.
Neil oli agape - vähemalt oli see heal samaarlasel.
Ta päästis selle mehe pärast röövimist,
tõstis ta üles ja viis ta võõrastemajja, et ta eest hoolitsetaks
ning maksis ta terveks saamiseni ta öömaja ja söögi eest.
See on agape.
Preestrid kõndisid temast mööda, arvates, et ta on surnud.
Preestrid ei puuduta surnukeha, muidu saavad nad ebapuhtaks.
Kes neist möödakäijatest armastas seda meest?
Vastuseks on samaarlane.
Me ei mõista, milline konflikt oli juutide ja samaarlaste vahel.
Nad olid vaenlased.
Kusjuures põhjapoolsed juudid, kes läksid Jeruusalemma,
läksid üle Jordani, sealt alla mööda Jordani idakallast,
siis tagasi üle jõe ja ronisid 900 m kõrgusele Jeruusalemma.
Seda kõike mööda Jeeriko teed.
Poolel teel oli võõrastemaja, mille varemed on praegugi alles.
Miks nad sellise pika ringiga Galileast Jeruusalemma tulid?
Sellepärast, et mitte reisida läbi Samaaria
ja kohata samaarlasi.
Nad olid vaenlased.
Selgitamiseks räägin artiklist, mida lugesin Johannesburgi ajalehest.
Selles räägiti ühest valgenahalisest töödejuhatajast kullakaevanduses.
Ta jäi kullakaevandusse lõksu,
kui sissepääsu katus kaevandusse sisse kukkus.
See oli niivõrd riskantne,
et keegi ei olnud nõus sisse minema ning teda välja tooma.
Lõpuks läks üks mustanahaline mees sisse,
riskides oma eluga ja tõmbas valge mehe sealt välja.
Mees oli teadvuseta ja toimetati kiiresti haiglasse.
Aegamisi suudeti ta elule tagasi aidata -
mitte ainult teadvusele, vaid ka üleüldiselt terveks.
Kui ta end juba tervemana tundis, ütles üks sõber talle:
"Kas tahaksid kohtuda mehega, kes su päästis?"
Ta ütles: "Muidugi tahan! Tahan seda meest tänada."
Kui mustanahaline mees ta palatisse astus,
pöördus valge mees seina poole ja isegi ei rääkinud temaga.
Taoline lahkheli peitub ka hea samaarlase tähendamissõnas.
Sõna "samaarlane" peaks sind vapustama.
Siiski juhtub seda väga harva.
Peame seda vaid päritoluks.
Me ei mõista, et maas lamaja oli tema vaenlane
ja ta võib-olla isegi poleks rääkinud temaga.
See on agape.
See on armastus tegudes.
Armastus, mis täidab inimese vajaduse,
mis tahes või kes tahes ta ka siis ei oleks.
Seda küll ajendab miski - selle taga on kaastunne,
kuid see pole agape, kuni see tõlgendub tegudes
ja teeb midagi inimese vajaduse suhtes.
Selline on Jumala armastus.
Me ei ole Talle ligitõmbavad.
Ta ei ole isegi kiindunud meisse,
aga see tähendab tegusid meie heaks.
Seda ajendab kaastunne meie vajaduse suhtes.
See on veel üheks põhjuseks.
See on siis tõesti hämmastav fakt, et ei Jeesus ega apostlid
ei maininud kunagi Jumala armastust oma avalikes jutlustes.
Kas see pole erakordne?
Samas meie kuuleme seda kogu aeg.
Kõnelesin 500 evangelistile Norras ning mainisin seda.
Mitmed tulid pärast rääkima, aga üks tüdruk tuli pisarates.
Ta ütles: "Sa oled võtnud ära minu evangeeliumi.
Mul ei ole enam evangeeliumi, mida inimestele jagada."
Jeesus suutis rääkida inimestele Jumalast,
mainimata seejuures Ta armastust.
Apostlid tegid sama.
Miks siis meie ei suuda?
Me pole tegelikult evangeeliumist aru saanud.
Lähme tagasi sõna "õige" juurde.
See sõna võtab tõesti kogu Piibli kokku.
Jumal on õige või õiglane.
See on Piibli sõnumiks. - Tema õigsus.
Tema käsk, et elaksime õigsuses.
See tähendab õigesti või laitmatul viisil.
Sõna "laitmatu" on Pühakirjas väga huvitav.
See on inimene, kes seisab ja elab sirgelt.
Inimene, kes elab nagu Jumal.
Jumal on seega õige.
Mida me selle all täpselt mõtleme?
Seda peamegi eksinud maailmale edasi andma.
Kui ütleme, et Jumal armastab neid tingimusteta,
ei mõista me kohut nende üle ja nad võivad samamoodi edasi elada,
siis tõenäoliselt ei toimu selle põhjal mingit meeleparandust.
Mida see siis tähendab?
Kõigepealt tähendab see, et kõik, mis Ta teeb, on õige.
Selles on teatud turvalisus.
Teada, et Jumal, kes lõi kogu universumi,
pani tähed taevasse, saatis planeedi Maa oma orbiidile,
kõik, mida see Jumal teeb, on õige.
See on aluseks piibellikule arusaamale Jumalast.
Ta on õige ja seetõttu ka kõik, mis Ta teeb, on õige.
Toon sellele mõttele ühe väga lihtsa illustratsiooni.
Kui beebi sureb, mis temast saab?
Pastorina olen pidanud
lohutama vanemaid, kes on kaotanud apse.
Nende põhiline küsimus oli:
"Mida Jumal meie lapsega tegi? Kus on see laps nüüd?"
Pidin neile ütlema,
et ma ei tea seda, mida Jumal nende lapsega tegi.
Piibel ei ütle seda.
Mida Piibel ei ütle, seda ei saa ka mina öelda.
Võin aga öelda järgmist: tunnen Jumalat piisavalt hästi ja tean,
et mida iganes Ta teie lapsega teeb, on õige.
Ma usaldan Teda, et Ta teeb, mis on õige.
Ühel päeval, kui teada saate, teate, et see on absoluutselt õige.
Teatud aegade, peame usaldama, et Jumal toimib õigesti.
Ta ei tee kunagi midagi valet.
Õige Jumalana on kõik, mis Ta teeb, õige.
Aabraham vaidles sel teemal Jumalaga,
kui Jumal ütles Aabrahamile, et Ta hävitab Soodoma.
Aabraham ütles: "Aga kui selles linnas on mõnigi õige,
kas hävitaksid siis linna, kuigi seal on õigeid inimesi?"
Arv läks järjest väiksemaks - 50, 20, 10.
Lõpuks ütles Aabraham:
"Aga mis siis, kui Soodomas
oleks üks õige inimene - kas Sa siis hävitaksid selle?"
Jumal ei öelnud, et siis ei hävita.
Ta ütles: "Kas kõige kohtumõistja ei toimiks õigesti?"
Vähemalt sellise järelduse tegi Aabraham.
Võid usaldada Jumalat, kui tead, et Ta on õiglane.
Sul võib olla vale hirm, et Ta teeb midagi valet.
Sa ei pruugi teada kõiki vastuseid,
nii et pead usaldama Teda vastuste suhtes.
Minu tütar suri mõned aastad tagasi 33-aastaselt.
Vanemad ei oota,
et nende noored lapsed lähevad enne neid.
Niipea, kui teadsin, et ta on suremas..
Õigemini, niipea,
kui arstid olid lootuse kaotanud, läksin pikale jalutuskäigule ja ütlesin:
"Issand, tead kõike algusest lõpuni. Kas see haigus on surmav?"
Issand ütles: "On surmav. Ta tuleb minu juurde."
Sellest hetkest alates oli mul rahu.
Kui tahes raske see ka inimlikult polnud.
Teadsin, et ma ei mõistnud, miks Jumal sellise otsuse tegi.
Mu tütar läks.
Nüüd ma tean.
Ta ütles mulle hiljem.
Sel ajal pidin Teda usaldama, et Ta teab, mida teeb.
Ta tegi õigesti ja ma usaldasin Teda.
Nagu ütlesin,
et nüüdseks on Ta näidanud, miks Ta seda tegi.
See oli õige.
Mina sain teada selles elus.
Samas on aga asju,
mida sa ei saa teada enne kui lähed järgmisesse maailma.
Näed, et see, mis Ta tegi, oli õige.
Sulle tundub, et maailm variseb kokku.
Jumal teeb asju valesti.
Kui küsid: "Miks Jumal seda lubab? Miks Jumal seda või teist teeb?",
siis virised selle üle, kuidas Jumal asju teeb.
Tegelikult ütled sellega:
"Mina saaksin paremini hakkama kui Sina, Jumal.
Kui mina valitseksin maailma, siis mina teeksin hoopis nii.
See pole see, mida sina tegid."
Usaldada Jumalat, kes teeb alati õigesti -
see on tegelikult usk.
Aabrahamil oli selline usaldus, kui Jumal ütles:
"Võta oma ainus poeg, ja tapa ta ohvrianniks mulle."
Jumal aga peatas ta.
Ta tahtis teada saada, kas Aabrahamil on selline usaldus,
et mida iganes Jumal talle ütleb, on õige.
Jumala õigsuse juures on ka negatiivne pool.
Positiivne pool on see, et kõik, mis Ta teeb, on õige.
Negatiivne pool on see, et Ta ei tee mitte kunagi midagi valet.
Maailmas on teisi jumalaid, kelle kohta seda öelda ei saa.
Seetõttu ei saa neid ka täielikult usaldada.
Jumal aga ei saa midagi valet teha.
Võtsin ükskord paberilehe ja kirjutasin ülaservale:
"Asjad, mida kõikvõimas Jumal teha ei saa."
Siis hakkasin kirjutama.
Kirjutasin ühele paberilehele 31 asja, mida kõikvõimas Jumal ei saa teha.
Kõige esimene oli see, et Ta ei saa valetada.
Järgmine: Ta ei saa murda lubadust.
Edasi tulid nimekirjas:
Ta ei saa sundida meid end armastama.
Kirjutasin kõik need asjad üles.
Mõistsin äkitselt, et mina olen kõiki neid asju teinud.
Kas see teeb mind Jumalast vägevamaks?
Vastupidi. Tundsin end aina väiksema ja tähtsusetumana.
Olen teinud asju, mida Jumal ei saa teha.
Tema on õige.
Kui mina oleksin olnud õige, poleks ka mina suutnud neid teha.
Poleks saanud rääkida valet ega ka roppu nalja rääkida.
Ometi olin kõiki neid teinud.
Tema aga ei ole teinud
ja oma olemuse tõttu ei saa Ta ka neid kunagi tulevikus teha.
Tal on vägi teha ükskõik mida, aga Ta loomus
takistab Teda tegemast asju, mida mina väga lihtsalt teen.
See tähendabki õigsust.
See on nii hea kui halb.
Vaatame halba poolt enne.
Kuulake tähelepanelikult.
Ma ei taha, et keegi sellest valesti aru saaks.
Jumal armastab õigsust rohkem kui inimesi.
Ütlen seda uuesti:
Jumal armastab õigsust rohkem kui inimesi.
Seda selle tõttu, kes Ta on.
Kui soovid tõestust sellele,
siis ainuüksi Noa üleujutus tõestab seda hästi.
Jumal hävitas kogu põlvkonna, sest nad ei olnud õiged.
Kuigi Ta pole seda kogu inimajaloo vältel uuesti teinud,
siis teeb Ta seda uuesti maailma ajastu lõpul.
Jeesus ütles: "See saab olema nii nagu oli Noa päevil."
See tuleb uuesti.
Jumal armastab õigsust inimestest rohkem.
Vastasel juhul poleks Ta saanud iial saata Noa päevil uputust.
See aga räägib midagi,
mida maailmal on väga raske aktsepteerida või uskuda.
See tähendab, et Jumal ei ole vaid Looja,
kellest pärineme ja Jumal, kelles elame praegu,
vaid Ta on Jumal, kes on kogu inimkonna kohtumõistja.
Tuleb päev, mil Jumal n-ö klaarib arveid.
See on tõsiasi, mis paistab kaduvat,
kui inimesed hakkavad rääkima tingimusteta armastusest.
Nad ei usu,
et tingimusteta armastuse Jumal laseks iial kellelgi minna.
Kui Jumal on õige, võime öelda veel paari asja:
Ta karistab ühel päeval kõike kurja.
Kui Ta laseks kurjusel jätkuvalt kesta, siis ei oleks Ta õiglane Jumal.
See on huvitav, et isegi uskmatud ütlevad seda:
"Miks Jumal ei karista kurje inimesi?"
Selleks on väga lihtne põhjus.
Ma alati muigan, kui inimesed ütlevad:
"Miks Jumal ei karista kõiki neid halbu inimesi maailmas?
Miks Jumal ei kõrvalda halbu inimesi, kes probleeme tekitavad
ja ei lase meil, ülejäänutel, rahulikult elu nautida?"
Selles väites on viga sees, kas märkasid seda?
Kui uskmatu ütleb,
et Jumal peaks kõrvaldama Hitleri või kõrvaldama selle,
teise või kolmanda inimese, on nad kindlad, et kui Jumal
eemaldaks kurjad inimesed, siis jääksid nemad alles.
See on erakordne oletus.
Nõuda, et Jumal eemaldaks kurjuse praegu,
tähendaks seda, et me kõik peaksime minema.
See ruum oleks tühi, kui Jumal karistaks pattu kohe.
Teil poleks siin jutlustajat.
Kui Jumal annaks mulle, mille olen ära teeninud,
siis ma ei oleks praegu siin.
Mulle poleks antud 80 aastat.
Ta on andnud.
Ta hoiab tagasi karistust,
et kõik saaksid võimaluse meelt parandada ja õigeks saada.
See on ainus põhjus, miks Ta ei hävita kõiki kurje inimesi,
sest see tähendaks meid kõiki.
Oleme igaüks omaenda väikeses maailmas
rikkunud Jumala loomingut oma isekuse, ahnuse ja muu tõttu.
Teeme kõik maailmast kohutava paiga inimeste ja ka Jumala jaoks.
Ühel või teisel viisil.
Jumal laseb sel juhtuda ning see jätkub.
Ta laseb õnnestuda kurjade inimeste teel.
Kuivõrd kannatlik on Jumal.
Kui Ta aga on õige Jumal,
siis ühel päeval Ta peatab selle ja kuulutab võimalustepäeva lõppu.
Ta tegeleb siis inimestega vastavalt nende valikutele.
Kohtupäev peab tulema iga mehe, naise ja lapse jaoks,
kui Jumal on tõeliselt õige.
Sellele lisaks, vaatame selle veel kord üle:
miski ei tasu siin maailmas ära - ei patt, pahed ega kuritegevus.
Lühiajaliselt võib-olla tasuvad, aga pikas perspektiivis mitte.
Jumal on õiglane. Mõistate?
Ta on juba pannud ühe kuupäeva oma kalendrisse,
mil Ta viib asjad lõpule.
Ta ütleb: "Nüüd on kõik.
Võimalus on möödas ning uks on kinni.
On juba liiga hilja."
Ta peab veel midagi tegema.
Kui Ta vaid karistaks kurja, siis sellest ei piisaks.
Ta peab ka kurja ära keelama.
Jumal on ka seda otsustanud teha.
Ta loob täiesti uue universumi - uue maa ja uue taeva.
Ta loob kõik uue.
Mida teame sellest, mis seal olema saab?
Teame selle tuliuue universumi kohta üht:
seal elab ja valitseb õigsus.
See on maailm, kus ei ole pattu, pahesid ega kuritegevust.
Seal pole mitte mingisugust kurjust ega haigust -
mitte midagi sellist, mis on Jumala tahte vastu.
Ta tolereerib neid asju praegu, sest Ta tahab anda meile võimaluse
seada end valmis selle uue universumi jaoks.
Ma pole selleks valmis.
Kui siseneksin sinna praeguses olukorras,
siis rikuksin selle väga kiiresti ära.
Jumal on loonud plaani.
Rääkisime sellest eile.
Ta lunastab meid, pöörab patused pühadeks,
muudab ülekohtused inimesed õigeteks inimesteks.
See võtab aega.
Tema lunastusplaan võtabki aega.
Ühel päeval saame meie sinuga täiuslikeks.
Kas rääkisin seda eile hommikul oma naise kohta?
Ilmselt oli see pärastlõunal.
Kuna teie käisite hommikul, siis räägin teile ka.
Mu naisel on tohutu usk.
Mitmes mõttes rohkem kui minul.
Kuid on üks asi, mida õpetan, mis väga kõigutab ta usku.
Ta peaaegu kukub üle ääre kahtlusesse.
See on siis, kui ütlen talle,
et ühel päeval saab tema mees täiuslikuks.
Tal on tõesti raskusi sellega.
Ta ütleb mulle:
"Kui rajan oma usu kogemusele, siis ei suuda seda uskuda."
Kusjuures pean ka uskuma, et mu naine saab täiuslikuks.
Mul on seda temast lihtsam uskuda, kui temal minust.
Siiski, ta ütleb, et rajab oma usu Jumala tõotustele,
mitte oma kogemusele.
Ära raja oma usku kogemusele vaid raja see Jumala tõotustele.
Jumal pole minuga lõpetanud, kaugel sellest.
Ta jätkab oma tööd minu sees.
Kirjuta see oma vannitoa peeglile:
"Jumal pole oma tööd minuga veel lõpetanud."
Ütle seda endale igal hommikul.
Jumalal on see võimas plaan, mille Ta on avaldanud oma Sõnas.
Keegi poleks iial osanud arvata.
Ta teeb halbadest inimestest head inimesed.
Mind kutsuti kord rääkima Londonisse advokaatide aastateenistusele.
Neil on kogudus Temple Strand'il - ühel Londoni peatänaval.
Läksin neile jutlustama.
Seal olid kõik kohtunikud, juristid ja advokaadid.
Nad nägid päris karmid välja.
Neil küll parukaid peas polnud, aga ikkagi nägid nad kehvad välja.
Vaatasin kantslist alla ja nägin kõiki neid kohtunikke.
Üks neist oli lord Denning, kes tänaseks on siit ilmast lahkunud,
kuid kes oli üks parimaid Briti advokaate.
Tema luges peatüki.
Olime nii pinges, et mõtlesin, et alustaks õige naljaga.
Temple on ringikujuline kirik, kus kajab kohutavalt.
Ütlesin: "Kuulsin, et agnostikud on siin kirikus kohutavad."
Saalis valitses surmvaikus.
Keegi isegi ei naeratanud.
Ütlesin siis, et siin on piiblitekst tänaseks hommikuks.
Lugesin Roomlastele 8. peatükist:
"Sest seda, milleks Seadus oli võimetu..
on teinud Jumal."
"On midagi, mida keegi teist teha ei suuda.
Te võite karistada pattu,
kuid te ei suuda teha halvast inimesest head inimest."
"Sest seda, milleks Seadus oli võimetu..,
on teinud Jumal."
On midagi, mida keegi teist teha ei suuda.
Te võite karistada pattu,
kuid te ei suuda teha halvast inimesest head inimest.
Ma töötan oma kodumaal vanglates
ja olen näinud, kuidas kõige hullemad mehed
saavad vendadeks, kes sind armastavad.
Evangeelium teeb seda.
Olen mõnega kokku puutunud.
Üks mu kallis sõber on kreeklane nimega Chris Lambrianou.
Te pole temast kunagi kuulnud.
Võib-olla olete kuulnud ta ülemustest - neid kutsutakse Kray vendadeks.
Kas keegi on kuulnud Kray vendadest?
Neil oli väljapressijate gäng Ida-Londonis.
Nad pressisid inimestelt raha välja.
Üks hullemaid gänge, keda kaitsesid teatud poliitikud.
Aastaid ei suutnud politsei neid süüdi mõista.
Mu sõber Chris oli mees,
kes laibad kõrvaldas, kui nad olid kellegi tapnud.
Chris Lambrianou saadi lõpuks kätte.
Talle määrati eluaegne vanglakaristus ühes Briti rangeimas vanglas.
Ta pandi üksikkongi.
Tal oli rauast voodiraam, mis oli tsemendiga põrandas kinni.
Ei midagi muud.
Ta oli seal aastaid üksikvangistuses.
Tal olid enesetapumõtted, sest tal polnud mingit tulevikku.
Keegi andis talle kastitäie raamatuid lugemiseks.
Üks neist raamatutest oli Piibel.
Ta mõtles: "Olen kuulnud, et see raamat võib hästi mõjuda."
Nii et ta pani selle padja alla ja magas selle peal.
Esimest korda sai ta korralikult magada.
Mõtles: "Piibel on tõesti hea, kannan seda päeval ka kaasas."
Siis kandis ta seda päevad läbi särgi taskus.
Ta tundis end aina paremini.
Lõpuks ta mõtles, et peaks seda ka lugeda proovima.
Ta luges.
Ta luges Jumal Isast, Jumal Pojast, Jumal Püha Vaimust.
Ühel ööl voodis magades ärkas ta ehmatusega üles.
Kolm habemega meest seisid ta voodi otsas.
Ta ütles: "Tean, kes te olete - Isa, Poeg ja Püha Vaim!"
Keskmine isik ütles: "Chris, järgi mind!"
Sellest päevast peale oli kõik teisiti.
Teda ei lastud siis vangist välja.
See vangla oli kõle, ümberringi lage maa.
Ta sai loa teha sellest ilus aed.
Ta kaevas üles suure maalapi ja istutas sinna taimi.
Ta sai selleks seemneid ja nüüd on seal ilus aed.
Pärast lasti ta vabaks.
Mina ei teadnud sellest midagi.
Räägin teile, kuidas ma temaga kohtusin.
Londonis oli üks kristlik raadiojaam.
Neil oli saade, kus kaks inimest pandi kokku,
kes polnud kunagi üksteist näinud ega kuulnud.
Vaadati, kuidas nad omavahel raadio otse-eetris läbi said.
Nad küsisid, kas oleksin nõus?
Küsisin, kellega nad mind kokku panevad?
Öeldi, et Chris Lambrianou'ga,
kes oli Kray vendade gängis ja kõrvaldas laipu nende eest.
Mõtlesin: "Appi, kuidas me küll hakkama saame?"
Astusime stuudiosse just enne kui otse eetri punane tuli süttis.
Teate, olime 5-minutiga armunud.
See polnud eros.
Isegi mitte philia.
Meie vahel oli agape armastus.
Oleme sellest ajast saati sõbrad.
Ta veedab enamuse ajast Oxfordi kohtusaalis.
Kui tuuakse sisse noored mehed, kellele on süüdistus esitatud,
siis räägib ta nende eest.
Väga tihti määrab kohtunik karistuseks selle,
et nad peavad aasta Chrisi juures elama.
Huvitav karistus!
Kas pole võimas?
Täiesti muudetud - halb mees, lootusetu mees.
Usaldaksin oma lapsed ta hoolde.
Selline on evangeelium.
Halvast mehest sai hea mees ja ta on saamas täiuslikuks.
Ta valmis uue maailma jaoks ja ta ei rikuks seda ära.
Mõistate, mida ma räägin - Jumal on õige.
Kui Paulus rääkis evangeeliumist, siis ütles ta:
"Sest ma ei häbene evangeeliumi,
see on ju Jumala vägi päästeks igaühele, kes usub..,
sest selles on ilmutatud.."
Jumala armastus? Ei.
Jumala õigus.
"Sest Jumala õigus on ilmunud evangeeliumis usust usku,
nii nagu on kirjutatud: "Aga õige jääb usust elama."
Evangeeliumi keskmes on õigsus.
Õigsus, mis on meile kättesaadav, mida me ei pea ise tekitama,
vaid õigsus Jumalalt, mida Ta on nõus meiega jagama.
Ta palub vaid usku: usalda mind ja teen su õigeks.
Tahan maailma, mis on täis õigeid inimesi.
Tahan, et oleksid nende inimeste seas.
Selline pakkumine - minu evangeelium.
Kuidas on meil ajaga? Oleme graafikus.
Kuidas Jumal seda teeb?
Ta teeb seda kahes faasis.
Esimest faasi kutsume õigeksmõistmiseks.
Mulle ei meeldi see sõna, see on ladina keelest.
See on tüüpiline ladinakeelne sõna - pikk ja mitmesilbiline.
Kohutav sõna.
Eelistan Uus-Guinea pidžin-inglisekeelset varianti.
Olete kuulnud pidžin-inglise keelest?
See on lihtsustatud keel.
Sõna "õigeksmõistmine" tõlkisid nad järgmiselt:
Jumal - Ta ütleb, et mul on kõik korras!
Mulle nii meeldib see!
Õigeksmõistetud olla tähendab, et Jumal ütleb: tal kõik korras!
Oled heas kirjas Jumala ees, kui oled õigeksmõistetud,
sest su patud on andeks antud ja läinud.
Kutsume seda õigeksmõistmiseks, sest Jumal kohtleb meid õigetena.
Nüüd selle taastatud suhte põhjal annab Ta meile jätkuvalt õigsust.
Seda kutsutakse pühitsuseks.
See kõik on osa päästest.
Pääste ei tähenda vaid andestust ja tasuta pääset taevasse.
See on uue suhte alustamine koos Jumalaga.
Selle käigus Ta teeb sind õigeks.
Põhja-Inglismaal on üks mees, kes on kunagise erikooli direktor.
See on kinnipidamisasutus probleemsetele noormeestele.
Mõeldud noortele meestele, kes sattusid kuritegelikule teele.
See direktor on suurepärane mees,
kes armastab neid poisse agape armastusega.
Ta rääkis mulle ühest poisist, kes lihtsalt ei allunud abile.
Ta proovis karmi kohtlemist - karistust ja proovis leebet kohtlemist - kiitust.
Ta proovis kõike, mida oskas.
See tõsine, vihane, protestiv poiss ei muutunud karvavõrdki.
Lõpuks kutsus see direktor poisi oma kabinetti.
Ta ütles: "Sa ju mõistad, et olen endast kõik andnud,
et aidata sul pöörata uus leht ning elada uut elu.
Sa ei reageeri absoluutselt.
Mul on veel üks asi,
millega võin sind aidata, aga ma vajan selleks su luba."
See üllatas poissi.
Tahan sind adopteerida oma pojaks.
Tuled elama minu koju,
võtad minu nime ja nüüdsest alates,
kui sul tekib probleeme, pean mina süü enda peale võtma."
Poiss suutis seda vaevu uskuda, kuid lõpuks ta nõustus.
Kui ütleksin, et sellest hetkest, kui ta selle mehe majja läks,
sai ta täiesti muudetud, siis ei oleks see tõsi.
Kui ütleksin, et hetkest, mil ta hakkas seal pojana elama,
hakkas ta muutuma, siis see on tõsi.
Tal läks paremini ja paremini ja paremini.
Niimoodi tegeleb Jumal ka meiega.
Ta andestab su patu, kohtleb sind kui õiget,
ja ütleb: "Nüüd oled minu poeg.
Kui teed nüüd valesid asju, siis süüdistatakse mind.
Kuid sa oled minu adopteeritud laps."
Kas pole imeline! See on evangeelium.
See on õigsuse evangeelium.
Kui jutlustan vanglas, ei paku ma armastust vaid õigsust.
Leian, et kõik, kellega kokku puutun,
soovivad oma südames olla paremad inimesed.
Küsin inimestelt:
"Kas oled nii hea inimene, kui tahaksid oma ea kohta olla?"
Kõik kahetsevad midagi.
Kõik soovivad, et oleksid paremad olnud.
Evangeeliumi hea uudis on see, et sa võidki olla parem.
Ainult Jumal saab seda sinu jaoks teha.
Jumal võib sinust püha inimese teha.
Ta teebki seda igal pool.
Näeme inimesi muutumas paremaks
ja lõpuks parimateks selle õigsuse evangeeliumi tõttu.
Arvan, et lõpetan siin.
Võiksin veel palju lisada
ja võib-olla räägin veel veidi meie järgmisel loengul.
Aga tahan jõuda Johannese 3:16 salmini,
sest mõned kindlasti mõtlevad selle peale.
Tahan väga rääkida, mida see tähendab.
Laulame ühe laulu enne kui lähete.
Leian, et alati on hea Jumalat kiita pärast kuulamist.
Tõlge: Riina Karik