David Pawson "Kuidas lugeda Piiblit?"
Alustan sellega, et küsin teilt viis küsimust.
Olen neid küsinud igal pool üle maailma.
Paljud teist usuvad, et see on Jumala Sõna?
Hästi, aitäh!
Paljud teist usuvad, et see on tähtsaim raamat,
mida keegi võiks iial lugeda?
Tõsta käsi üles, kui usud seda!
Olete selles asjas päris ühel meelel!
Küsimus number kolm.
Paljud teist on seda lugenud?
Oodake, ma ei mõelnud siit ja sealt lugenud,
kuid kui paljud teist on selle läbi lugenud?
Nüüd ei ole sugugi nii palju käsi.
Küsimus number neli.
Paljud teist on mõne teise raamatu algusest lõpuni läbi lugenud?
Siin on midagi valesti.
Te just ütlesite, et see on kõige tähtsam raamat,
aga olete hoopis teisi raamatuid läbi lugenud, aga seda ei ole.
Küsimus number viis.
Olge väga ettevaatlikud nüüd, kui kätt tõstate.
Issand näeb seda.
Paljud teist kavatsevad Piibli läbi lugeda?
Tasub tulla Kapilinna, et veenda kristlasi Piiblit lugema.
Kui loed kolm peatükki iga tööpäev
ja viis peatükki iga pühapäev, siis lõpetad..
Vabandust, see ei näita kuupäeva.
Lõpetad aasta pärast samal päeval.
Väike kodune töö sulle.
Külastasin Inglismaal kunagi üht pensionile läinud kaevurit.
Ta oli umbes 85-aastane.
Ta istus kamina ees ja luges Piiblit.
Ma polnud kunagi teda midagi muud lugemas näinud.
Küsisin temalt: "Vanaisa.."
Kõik kutsusid teda nii.
Vanaisa, kas sa loed kogu Piibli järjest läbi?
Olin noor kristlane tol ajal ega polnud sellele isegi mõelnud.
Kas loed selle järjest läbi? - Muidugi.
Mitu korda oled selle läbi lugenud?
Ta ütles mulle: "Arvan, et see on 18. kord."
Küsisin: miks sa seda teed?
Ta ütles: "Sest ma ei taha midagi kahe silma vahele jätta."
Teate, et see on armastuskiri.
Kui töötasin Inglismaa kuninglikus lennuväes,
siis mu naine, tolleaegne kihlatu, kirjutas mulle kirju.
Kandsin neid kaasas oma vormi ülemises taskus.
Kui me hiljuti kolisime..
Mis hiljuti, 25 aastat tagasi
leidsin ma paki enda kirju talle ning tema kirjad mulle.
Need olid täiesti räbaldunud, kui kätte võtsid, lagunesid käes.
Mitte seetõttu, et need olid nii vanad,
vaid sellepärast, et olin neid nii mitmeid kordi lugenud.
Maksuameti kirjadega ma nii ei tee.
Need olid armastuskirjad.
Neid loeme sadu kordi ja pigistame igast sõnast kõikvõimaliku välja.
Ikka ja jälle võtad need välja ning loed uuesti.
Kui sul on Piibel kaasas, kas võiksid seda niimoodi hoida!
Käed kummalgi kaanel ja köide allpool.
Tahan, et ütleksid mulle:
kas see on määrdunud kõikidelt lehtedelt samamoodi?
Mõistate, mis ma mõtlen?
Kas kõik lehed on samamoodi määrdunud?
See näitab, kuidas sa oma Piiblit loed.
Kuulsin ühest noorest poisist, kes kirjutas pruudile armastuskirju.
Ta kirjutas alati ümbriku tagaküljele: P. A. S.
Kas teed ka nii?
See tähendab: pitseeritud armastava suudlusega.
Kas pole romantiline?
Ta ütles oma pruudile: iga kord, kui sinult kirja saan,
suudlen ümbriku tagakülge, enne kui selle lahti teen,
sest usun, et sinu huuled on seda puudutanud.
Tüdruk punastas ja ütles:
tegelikult niisutan ümbrikku koera nina peal!
Kogu romantika oligi läinud.
Seetõttu loevad inimesed seda raamatut ikka ja jälle uuesti.
See on armastuskiri Jumalalt.
Rääkisin sellest täna pärastlõunal,
et see konkreetne Piibel oli sõna otseses mõttes lagunemas.
Kui selle kätte võtsin, kukkusid lehed välja.
Ma olin õnnetu, sest mulle kohe üldse ei meeldi Piiblit vahetada.
Mulle ei meeldi uued kingad ja mulle ei meeldi uus Piibel.
Vanad kingad ja vana Piibel saavad nii tuttavaks.
Olen kirjutanud sellesse Piiblisse nii palju,
et ei tahtnud sellest loobuda.
Võtsin selle sel aastal Rumeeniasse kaasa.
Kui selle kätte võtsin ja lugesin, kukkusid sealt lehed välja.
Üks noormees oli seal ja ütles: anna mulle oma Piibel!
Mõtlesin, et huvitav küll, miks ta seda tahab.
Ta tõi selle tagasi neli tundi hiljem.
See oli uuesti köidetud, iga leht omal kohal.
Praegu on see kaasas.
See oli parim kingitus mulle!
Niivõrd kena temast.
Tema ametiks oligi raamatute köitmine.
Tunnistan, et Piibel ei ole lihtne raamat lugemiseks.
Kõigepealt selle paksus.
See on üks suur ja mahukas raamat.
Selles on 3/4 miljonit sõna.
Mul on kodus üks tükk läbipaistvat kilet.
3,8 x 3,8 sentimeetrit suur.
Mikroskoopilise koopiana on seal kirjas kogu Piibel.
Imeline, kas pole - taskupiibel!
Pisike tükk kilet, mis mahub taskusse.
Jama on aga selles, et sul peab mikroskoop teises taskus olema.
Kõigest tavapärane mikroskoop, mis suurendab 200 korda.
Olen lugenud Piiblit sellelt imetillukeselt kiletükilt.
See on suur ja paks raamat.
See kirjutati kaua aega tagasi ühel kaugel maal,
kultuuris, mis erineb meie omast täiesti.
Siin ei räägita midagi televisioonist, arvutitest
ega pooltest asjadest, millega iga päev tegeleme.
See räägib pigem maapiirkonnast kui linnaelust.
See on kirjutatud 3000 km kaugusel, siit ligi 5000 km eemal,
2000 aastat tagasi ja see on täis ajalugu.
Ajalugu oli minu jaoks kooli kõige igavam aine.
Julgen tunnistada, et koolis oli kõige hullem aine usuõpetus,
eriti just piibliõpe, sest meil oli kõige igavam õpetaja.
Teda huvitas rohkem sport kui Piibel, mida ta meile õpetas.
Seega vaatan tagasi oma kooliajale, peaaegu nagu raisatud ajale.
Inimesed hakkavad Piiblit lugema ja jäävad toppama 3. Moosese juurde.
Kas sinuga juhtus ka kunagi nii?
Seda seetõttu, et 1. Moosese raamat
on täis lugusid ja inimesi ning sündmused arenevad.
2. Moosese raamat on ka täis lugusid.
3. Moosese raamat läheb tõesti raskeks.
See räägib ohverdamistest, mida meie ei tee.
Inimesed peavad Piiblit lugedes oma mõtlemist kohandama.
See on teistsugune maailm, ja pead end selleks häälestama.
Lisaks veel suguvõsade loetelud.
Lehekülgede kaupa, kes sündis kellele.
Tundus, et nad ei teinud sadu aastaid midagi muud peale "sigimise".
Tegime midagi kirikuhoone avamisel.
Tahtsin, et kõik teaksid, et usume kogu Piiblit.
Mõtlesin, kuidas seda teha.
Otsustasime, et loeme järjest kogu Piibli kõva häälega ette.
Teadsin, et see võib võtta üle kaheksakümne tunni.
Meil läks kokku 82 tundi.
Alustasime pühapäeva õhtul ja lõpetasime teisipäeva hommikuks.
Iga inimene pani end 15 minutiks kirja.
Nad lugesid 15 minutit ja andsid Piibli edasi järgmisele.
Tegime reegli, et kõik pidid tulema 15 minutit varem kohale
ning jäid veel 50 minutiks pärast lugemist.
Seega keegi oli terve aeg ka kuulamas.
Olime hämmingus tulemuse üle.
Keskmiselt 2000 inimest tuli kuulama.
Mõned, kes tulid pooleks tunniks, olid ikka seal järgmisel hommikul.
Nad ütlesid: me pole iial kuulnud, et keegi Piiblit selliselt loeks.
Nad polnud kunagi kuulnud,
et mõnda Piibli raamatut loetaks algusest lõpuni läbi.
Nad olid vaid väikseid lõike kuulnud.
Kohtleme Piiblit teistmoodi kui ühtki teist raamatut.
Kas loeksid krimiromaani niimoodi?
Agathe Christie'it või Sherlock Holmesi näiteks?
Esimesel päeval loed pool lehekülge 13. peatükist.
Ütled, et toitsid oma vaimu selle raamatuga.
Järgmine päev loed 20. peatükist ühe lõigu.
Siis lähed tagasi 3. peatükki ja loed veel natuke.
Kas loeksid teist raamatut niimoodi?
Miks kohtled seda raamatut selliselt?
Sa ei saa nii iial süžeest aru ega hakka kunagi lugu mõistma.
See raamat on armastusromaan.
See on algusest lõpuni romantiline.
See on lugu Isast, kes otsib oma Pojale pruuti.
See on romantiline.
See lõppeb pulmaga.
Nad elasid niiviisi õnnelikult ja igavesti.
Kas teate, et ühes armastusromaanis oli trükiviga,
mis oli viimase peatüki viimases lauses.
Seal oli kirjas: nad abiellusid
ja elasid "isegi" pärast seda õnnelikult.
See on ilmselt tõesem kui algne tekst.
See on kokkuvõtlikult Piibli lugu.
Keset Piiblit on armastuslaul,
erootiline armastuslaul täpselt keset raamatut.
See on armastusromaan.
See on ka ajalooraamat.
Erinevalt kõigist teistest tuntud ajalooraamatutest
algab see palju varem ja lõppeb palju hiljem.
Maailmas ei ole ühtegi teist ajalooraamatut,
mis algab kõigi aegade algusest ning läheb lõpuni välja.
Keegi polnud kõige alguses kohal ja keegi pole kõige lõpus olnud.
Ainus isik, kes teab kõike algusest lõpuni, on Jumal ise.
Nii et see on ajalooraamat.
Rääkisin ennist, et ajalugu oli koolis igav.
Nüüd meeldib see mulle väga.
Kas teate, miks?
See on Tema lugu, see on Jumala lugu.
Ta viib seda täide läbi ajaloo.
Lähme tagasi loo juurde,
kus lugesime Piibli järjest otsast lõpuni läbi.
Inimeste elud muutusid,
ja me ei teinud muud, kui lugesime Jumala Sõna ette.
Mainisin vaid kaht näidet sellest, kuid neid oli palju.
Meie linnapea, teil on siin ka linnapead, eks ole?
Meie linnapea oli väike mees, nimega Oliver Sparrow (varblane).
Ta oli nime poolest roomakatoliiklane.
Ta ütles: kuulsin, et plaanite Piibli järjest läbi lugeda?
Jah, loeme.
Ma pole kunagi kuulnud, et midagi sellist tehakse.
Kas võiksin linnapeana sellest osa võtta? - Muidugi võite.
Ütlesin, et enamus aegu on juba võetud,
aga üks on vaba teisipäeva pärastlõunal, võite siis tulla.
Tulge pool neli kohale!
Ta ütles: olen vaba teisipäeva pärastlõunal.
Võtan oma naise kaasa ja tuleme kohale!
Ta küsis: kas sobib, kui panen kaela oma linnapeaketi?
Enamus linnapeadel me riigis on ametile vastav kuldne kaelaehe.
Ta küsis: kas võin sellega tulla?
Vastasin: sobib küll, kui sa midagi veel selga paned!
Teisipäeva päeval tuli ta kohale kell pool neli, kuid ilma naiseta.
Küsisin: kus on su naine?
Ta ütles: meile tulevad ootamatult külalised.
Naine on varahommikust üleval, teinud süüa, koristanud,
valmistunud külaliste tulekuks ja vabandab, et ei saa tulla.
Ta küsis: mida ma loen? - Ma ei tea.
Lihtsalt tõused püsti pool neli ja jätkad, kust tekst on pooleli.
Kas usute, et ta luges Õpetussõnade 31. peatükki.
Lihtsalt kontrollin, kui hästi sa oma Piiblit tunned.
Ta leidis end lugemas ideaalsest naisest,
kes ärkab koiduajal, teeb kõike pere jaoks, koristab maja ja kõike.
Talle kerkis naeratus näole.
Siis luges ta järgmist:
"Ta mees on tuntud väravais, kui ta istub maa vanemate hulgas."
Ta lõpetas lugemise, tuli ja istus minu kõrvale.
Ta ütles: lugesin just enda kohta Piiblist.
Ütlesin: enamike inimestega kipub see juhtuma jah.
Ta ütles: kas võiksin endale siit Piibli osta?
Ta läks rõõmsalt koos Piibliga oma naise juurde.
Üks naine luges veidi hiljem, minu meelest kolmapäeval.
Ta ei öelnud meile seda, aga kui ta oma aja kirja pani,
oli tal kohe pärast lugemist advokaadi juures aeg kinni pandud,
et anda sisse lahutus oma abikaasa vastu.
Arvake ära, mis lõigu tema luges?
Malaki 2. peatüki.
Teate kõik seda kohta, eks ole?
Ta luges: "Sest ma vihkan lahutust, ütleb Issand."
Ta ei läinudki oma advokaadi juurde.
Ta on endiselt ustavalt abielus oma mehega.
Lihtsalt Jumala Sõna lugemise tõttu.
Võin terve päeva lugusid rääkida.
Räägin teile veel midagi.
Meil oli koguduse igakuine töökoosolek.
Umbes samal ajal, natuke hiljem.
Need olid koguduse kõige põnevamad koosolekud.
Mu naine ütles, et tunneb
neist töökoosolekutest kõige enam puudust.
Kas usute seda? Enamus ei igatseks neid.
Tegime Issanda tööd Issanda viisil.
Ühel sellisel koosolekul tõusis üks naine ja edastas sõna Jumalalt:
tahan, et annaksite raha teistele kogudustele oma linnas.
Ruumist kostus ehmatus selle peale.
Andsime küll tuhandeid naelu vaestele, misjonäridele ja teistele,
kuid anda raha linna teistele kogudustele?
Seda polnud me kunagi teinud.
Mõtlesime selle peale ja arvasime:
kui Issand seda ütleb, siis tuleb nii teha.
Läksin panga juhataja juurde, kelle nimi oli Julius Caesar.
Tõsilugu!
Ütlesin, et soovime pangas avada uue pangaarve.
Ta küsis: mille jaoks see on? - Teiste koguduste jaoks linnas.
Ta imestas ja ütles, et pole midagi sellist varem kuulnud.
Meie ka ei olnud, aga Issand oli kuulnud.
Avasime pangaarve ja kandsime sinna sadu naelu.
Kuid me ei teadnud, mis sellega peale hakata.
Me lihtsalt ei teadnud, kuidas peaksime seda korraldama.
Tundub mõtlematu minna teise kirikusse ja öelda:
kavatseme teid finantseerida!
Niimoodi ei tehta, see tundub üleolev, solvav,
nagu ütleks, et nad ei saa ise hakkama.
Raha muudkui kogunes ja kogunes.
Siis oli meie linnas tornaado.
See laastas palju hooneid.
See samuti viis ära alles ehitatud roomakatoliku kiriku katuse.
"Issand, ega Sa ometi ei mõtle, et peaksime seda tegema?"
Aga taevas oli kui "vasest" ja me ei saanud mingit vastust.
Kirjutasin tšeki ja läksin väikse paksu Iiri preestri juurde.
Ta tõesti oli paksuke.
Ütlesin talle: palun, saad uue katuse selle eest!
Kui ta oleks nõrga südamega olnud, oleks ta omadega hauas olnud.
Ta võpatas ja viskus eemale, öeldes:
ma pole kunagi kuulnud, et baptistid rahastaks katoliiklasi.
Miks te seda teete?
Ütlesin: Issand ütles meile.
Ta vaatas mind ja ütles: olete see Piibli kogudus, eks?
Ta oli kuulnud meie Piibli lugemisest.
Ta ütles: meie rahvas ei tunne Piiblit.
Kui aus olla, ma ise ka ei tunne.
Räägin neile väikse jutukese igal pühapäeval.
Ma ei jaga Piiblit nendega.
Ta ütles: kas mõned teie inimesed
võiksid tulla ja õpetada meie rahvale Piiblit?
Valisime väga hoolikalt ühe meeskonna
ja saatsime nad sinna, et nad viiksid neile Jumala Sõna.
Sellised olid tulemused, kui lugesime Piibli järjest ette.
Inimesed kuulsid kogu Jumala Sõna, raamat raamatu kaupa.
Nad polnud varem Jumala Sõna niiviisi kuulnud.
Anname neile väikseid raasukesi, mitte tervet einet.
Mu järgmine mõte on järgnev.
Piibel ei ole tegelikult raamat.
See näeb välja nagu raamat, aga ta ei ole seda.
Sõna Piibel on vihjeks.
Algne sõna oli "biblia".
See sõna ei ole ainsuses, vaid mitmuses.
See tähendab "raamatud".
See ei ole raamat - see on raamatute kogum.
See on kogum väga erinevatest raamatutest.
Iga raamat on teistest erinev.
Igal raamatul on oma eesmärk, mis on erinev teiste omadest.
Seetõttu peame iga raamatut Piiblis vaatama erinevalt.
Mõned teist teavad, et olen kirjutanud mitmeid raamatuid.
Neid on valesti mõistetud.
Kirjutasin raamatu: "Algupärane kristlik sünd".
Sellest, kuidas kogeda uussündi.
Kõik raamatud lähevad Briti raamatukogusse Londonis,
kus nad liigitatakse valdkondade kaupa
ning saadetakse siis avalikesse raamatukogudesse.
Minu raamat liigitati günekoloogia alla.
See saadeti raamatukogude meditsiiniosakondadele.
Hakkasin arstidelt ja medõdedelt kirju saama.
Siis kirjutasin raamatu "Tee põrgusse".
Seda reklaamiti üleriigilises ajakirjas järgmiselt:
lugege David Pawsoni autobiograafiat "Tee põrgusse".
Kui liigitad raamatu valel viisil, saad ka raamatu sõnumist valesti aru.
Inimesed tõmbavad igalt poolt Piiblist salme välja,
küsimata millest räägib raamat, millest ta selle salmi võttis.
Toon ühe näite selle kohta.
Piiblis on selline raamat nagu Õpetussõnad.
Mul on sulle üks uudis: see raamat on täis õpetussõnu!
See ei ole täis tõotusi.
Kuid pea iga kord,
kui kuulen Õpetussõnu tsiteeritavat, tsiteeritakse seda kui tõotust.
Looda Issanda peale kõigest südamest,
siis Ta juhib su teerada.
See ei ole tõotus.
See on õpetussõna.
Veel üks selline: "Juhata poiss ta tee peale,
siis ta ei lahku sellelt ka vanas eas."
See on õpetussõna, mitte tõotus.
Paljud vanemad kogevad seda valu,
et on kasvatanud last Issandas, aga siis laps ei käi koos Jumalaga.
Siis nad ütlevad:
aga Issand on tõotanud seda, kui kasvatad last õigesti,
siis ta ei kaldu õigelt teelt, aga minu laps on ikkagi kaldunud.
Tekib sul tohutu süütunne, kui seda ei jälgi.
Õpetussõna on õpetussõna.
Õpetussõna on üldine tähelepanek elu kohta.
See on tavaliselt tõsi, aga mitte alati.
Mõistate?
Õpetussõnade raamat on täis üldisi tähelepanekuid asjust,
mis tavapäraselt juhtuvad, kuid mitte alati.
Kui loed salmi Õpetussõnadest,
on see midagi, mis on tavaliselt, kuid mitte alati tõsi.
Kui võtad salmi kontekstist välja,
nagu öeldakse, võin Piibliga mida tahes tõestada.
Annan teile ühe salmi ilma kontekstita.
"Võin usaldada vaid üht meest tuhandest,
kuid mitte ühtegi naist."
Oled sa kunagi kuulnud jutlust sellest?
Mina ise sellest jutlustanud.
See on tõsi.
Ainult ühte tuhandest mehest saan usaldada, aga mitte ühtki naist.
Kui vaatad seda salmi kontekstis, on see kahjuks vägagi tõene.
Selle kirjutas mees, kelle elus oli tuhat naist.
Seitsesada naist ja kolmsada armukest või liignaist.
Mees, kes on niimoodi naistega mänginud,
ei usalda ühtki naist.
Ta on hävitanud oma usu naistesse, olles truudusetu nende vastu.
Naised vastavad talle samaga.
Kas mõistate?
Kui vaatad seda salmi kontekstis, ütleb see, et kui mängid naistega
ja kohtled neid kui objekte, kaotad kogu austuse naiste vastu.
Mõistad? Nüüd tead, et see on tõsi.
Väga tähtis tõsiasi.
Kui mõistad, kes selle kirjutas ja milline ta elu oli..
Muuseas, see oli Saalomon, ja pühapäevakoolis öeldi mulle,
et ta oli meie Issanda järel kõige targem mees Piiblis,
kindlasti kõige targem Vanas Testamendis.
Uskusin seda, kuni avastasin, et tal oli seitsesada ämma.
Kas arvad, et see on tark?
Saalomon oli mees,
kel oli palju tarkust teiste, aga mitte enda jaoks.
Teatud mõttes oli Saalomon enda suhtes väga rumal.
Ta kirjutas kolm Piibli raamatut.
Kui vaatad neid raamatuid Saalomoni elu kontekstis,
mõistad, miks ta need kirjutas.
Üks neist raamatutest on Ülemlaul.
Nüüd mulle meeldib see raamat,
aga olin aastaid väga umbusklik selle suhtes, isegi jutlustajana.
Ma ei suutnud sellest jutlustada.
Sest kõik ütlesid, et see on kirjutatud salakeeles
ja ei tähendanud seda, mis seal kirjas oli.
Granaatõunad tähendasid midagi hoopis muud.
Hambad ei tähendanud hambaid, vaid midagi muud.
Kõigil piibliuurijatel oli oma tõlgendus sellele salakeelele.
Kõigi sõnum oli erinev.
Kõige kehvemaks läks asjaolu, kui lugesin selgitust 1. peatükile,
kus tüdruk ütleb: mu kallim puhkab mu rindade vahel.
Selgitus sellele ütles:
kaks rinda tähendavad Uut ja Vana Testamenti.
Mõtlesin: appi!
Mõtlesin, et olen ikka üks lihalik mees!
Kui mina seda salmi loen, ei näe ma Uut ja Vana Testamenti.
Ma ei jutlustanud sellest aastaid.
Nüüd tean, et see ei ole allegooria, vaid see on analoogia.
Inimliku armastuse -
noore mehe ja noore naise vahelise armastuse läbi
võime näha pilti armastusest, mis meil võib olla Jumalaga.
Kas saame öelda oma suhte kohta Jumalaga:
mu kallim on minu, ja mina kuulun temale.
See on armastuslaul kahe noore inimese vahel.
Kui vaatad seda nagu tõelist armastuslaulu, on see imeline,
aga selle kirjutas noormees, kes oli niivõrd armunud,
et mõtles vaid oma tüdruku peale, mitte oma Jumala peale.
Seal ei mainita kordagi Jumalat,
seal pole midagi vaimulikku, ei palvet, päästet - mitte midagi.
Ainult armastus mehe ja naise vahel.
Usun, et Saalomon kirjutas selle, kui ta oligi noor mees.
Ütlesin, et tal oli 700 naist, aga see naine oli number 61.
Nii et ta oli juba piisavalt karjääri teinud,
kuid mitte sugugi veel lõpusirgel.
Ta ütles: oled neist kõigist kõige parem ja ilusam.
Kuid ta ütles seda neile kõigile.
Piiblil kohaselt on Ta kirjutanud üle tuhande laulu.
Mul on teooria, ja plaanin temalt seda üle küsida, kui ta on taevas.
Arvan, et ta kirjutas uue laulu igale naisele, kellesse armus.
Tegelikult räägitakse, et ta kirjutas 1006 laulu.
Kuus neist on Piiblis, seitse tegelikult.
Ülejäänud on kadunud,
sest Jumal valis ühe tüdruku selle mehe jaoks.
Ühe naise selle kuninga jaoks.
Ta oleks pidanud ootama,
mitte proovima 60 teist naist enne kui tema leidis.
Ta poleks kindlasti pidanud edasi otsima.
Ta kirjutas tuhat laulu, ja usun,
et ta kirjutas ühe igale 700 naisele ja 300 liignaisele.
Üks neist oli Jumala valik.
Mulle väga meeldib noortele Ülemlaulust õpetada
ja öelda: oota oma õiget meest või oma õiget naist.
Seda, kelle Jumal sulle annab.
Kui mängid liiga paljudega, kaob sul austus kõigi vastu.
Loodan, et see sõnum jõuab kohale.
Rääkisin kuuesajale noorele Melbourne'is, Austraalias.
Rääkisin neile sellest, öeldes:
ma ei suudelnud oma naist, enne kui abiellusime.
See on tõsi.
Seal valitses haudvaikus.
Üks noormees plaksutas mulle.
Siis oli mul nii piinlik, et ei julgenud oma lugu lõpetada.
Aga lõpetasin ikkagi.
Ütlesin: ta polnud mu naine enne kui abiellusime.
Väga hea, mõtlete ikka kaasa!
Minu naine oli see õige.
Oota ära!
Iga osa Piiblist võib muutuda nii oluliseks, nii reaalseks
elude suhtes, mida elame, kuigi see kirjutati 2000 aasta eest
ja siit 3000 või isegi 5000 kilomeetrit eemal.
See on endiselt elav Jumala Sõna minu kohta, mu olukorra kohta.
Üks vana naine ütles mulle:
ma ei loe Piiblit vaid mu Piibel loeb mind.
See on palju tõesem.
Kuidas siis Piiblit lugeda?
Kas loed seda "meditsiinilisel" viisil?
Mis ma selle all mõtlen?
Kuus salmi päevas hoiab kuradi eemal.
Võtad seda kui ravimidoosi.
Pead igal hommikul oma doosi võtma, midagi sellist.
See ei sobi Piibli lugemiseks.
Lisaks on õnneloosi versioon.
Kas teate, mis see on?
Olete kindlasti kuulnud mehest, kes nii tegi:
"Juudas läks ära ja poos enese üles."
Ta mõtles, et proovib veel, sest see ei ole küll talle.
"Mine ja tee sina nõndasamuti!"
Te küll naerate, aga on inimesi, kes loevad Piiblit kui õnneloosi.
Pole ime, et nad ei mõista sõnumit ega pea seda Jumala Sõnaks.
Korraks vaid vaatavad sinna.
Jumal ei kavatsenud seda nii.
Esineb teisigi viise.
Võid järgida lugemisplaani või uurida teiste selgitusi Piiblile.
Kuid olen märganud, et need, kes uurivad teiste märkmeid,
pööravad rohkem tähelepanu märkmetele kui Piiblile.
Nad loevad rohkem, mida keegi Piibli kohta ütleb
kui Piiblit ennast.
Olen pühendanud oma elu,
et aidata kristlastel ise Piiblit lugeda ja uurida.
Selle asemel hakkavad inimesed Piibli õpetajaid järgima.
Nad tsiteerivad Piibli õpetajaid ning võrdlevad neid.
Nad arutavad, mida üks või teine ütles.
Selle asemel, et kontrollida neid kõiki iseseisvalt Jumala Sõnaga.
Kui oled kuulanud mind palju, siis tead, et ütlen alati inimestele:
kui sa ei leia seda, mida räägin ise enda Piiblist,
siis unusta see, mis ma sulle räägin!
Jumala pärast, unusta see ära, enne kui see sulle kahju teeb.
Kui sa ainult järgid piibliõpetajat ning kuulad ainult teda,
siis sa ei lähene Jumala Sõnale avatud meelega.
Sa tuled "tema meelega".
Kuigi olen oma elu Piibli õpetamisele pühendanud,
ütlen ikka seda: kui sa ei leia ise oma Piiblist seda,
mida sulle õpetan, siis unusta see koheselt.
Mind kutsuti Inglismaal Thamesi jõe äärsesse
väiksesse turulinna, mille nimi on Wallingford.
Naljakas küll, aga te kõik võlgnete midagi
sellele väiksele linnakesele, kuigi te seda ei tea.
Paar pastorit seal linnas said kokku
ja ütlesid mulle: David, me rahvas ei loe ega uuri ise Piiblit.
Nad ei võta omaette aega Jumala Sõna uurimiseks.
Kahjuks tean, et see on laialdaselt nii.
Eriti just Vana Testamendi suhtes.
Inimesed õrnalt puudutavad Uut, aga ei uuri Vana Testamenti.
See mõjutab tõsiselt nende mõtteviisi.
Nad küsisid: kas saaksid meid kuidagi aidata?
Ütlesin: Jumala abiga arvan, et saan.
Tulen neljal õhtul, neljal pühapäeva õhtul, kord kuus.
Neil neljal korral räägin iga kord ühest Piibli raamatust.
Mul on selle juures kaks eesmärki:
1. Tekitada neis nii palju põnevust selle raamatu suhtes,
et nad ei jõua ära oodata, et seda lugeda.
2. Anda neile piisavalt taustainfot, et kui nad seda siis loevad,
saavad nad sellest aru ja vaimustuvad sellest veelgi enam.
Nii me tegimegi.
Alustasin vist Hesekieli raamatuga.
Ütlesin, et tulen kolmeks tunniks,
võite teha kohvipausi keskel, aga mul läheb kolm tundi.
Tahan, et kõik, kes tulevad, loeksid selle raamatu enne läbi,
samuti loeksid selle uuesti läbi pärast me kohtumist.
Tahan, et kõik pastorid jutlustaksid järgmisel kuul sellest raamatust
ja kodugrupid arutaksid seda raamatut järgmisel kuul.
Pärast seda ühte kuud tunneksid su inimesed:
arvan, et mõistan nüüd ühte raamatut Piiblis.
Tegime seda neli pühapäeva.
Üritasin kasutada kõikvõimalikku abimaterjali:
fotosid, kaarte, makette, tabeleid.
Vastukaja oli tõesti fantastiline.
Pärast nelja kohtumist pöördusid pastorid jälle mu poole.
Nad ütlesid: David, tahame su broneerida
järgmiseks kuueks aastaks.
Naersin ja ütlesin, et võin selleks ajaks taevas olla.
Nad ütlesid: meil on tõsi taga,
me rahval on tekkinud põnevus iseseisvalt Piiblit uurida.
Nad ei kuula enam ainult meid vaid loevad seda.
Ma tegingi nii.
Käisin seal kord kuus järgmised viis aastat.
Meil õnnestus mahutada kogu Piibel, kõik raamatud nendesse aastatesse.
Kui aga lõpetasin,
hakkasid lindistused sellest levima kui kulutuli.
Need sattusid kõikjale.
Siis hakkasin kirju saama:
me ei näe sind, me ei näe fotosid,
me ei näe kaarte, me ei näe mitte midagi.
See häirib meid.
Keegi ütles mulle: David, pead kogu selle asja uuesti tegema.
Videole.
Seda me tegimegi.
Kulus järgmised 5 aastat,
et võtta kõik loengud iga raamatu kohta videosse.
Mõtlesin, et nüüd küll aitab, 10 aastat mu elust on sellele kulunud.
Suurima religioosse kirjanduse kirjastuse Harpercollinsi
usuosakonna peatoimetaja ütles: David, pead sellest raamatu tegema.
Ütlesin: ei suuda sellele mõelda.
Kassettide peale läks viis aastat ja videote peale sama palju.
Ta ütles: Kui ma leian kellegi, kes kirjutaks ümber video teksti,
kas siis oleksid nõus seda toimetama, parandama ja trükiks valmistama?
Nõustusin.
Niimoodi sündis see raamat.
Selles raamatus on umbes viisteist aastat.
See ei ilmunud ühe köitena, vaid kaheksa köitena.
Iga köide maksis 8 naela, kokku 64 naela.
Ütlesin: seda küll ei osteta.
Kes oleks nõus maksma 64 naela minu kuulamise eest?
Mul oligi õigus, sest müük ei olnud edukas.
Nad kaotasid tuhaneid naelu.
Toimetaja ütles: see on sinu pärand Kristuse ihule.
Usun, et selles osas oli tal õigus.
Mitte aga formaadi suhtes, milles see välja anti.
Ütlesin: kui annad selle välja ühe pehmete kaantega köitena,
võid seda müüa vähem kui 1/6 eest sellest hinnast.
See leviks üle maailma.
Ta ei uskunud mind.
Õnneks, või peaksin ütlema tänu Jumala abile,
ta liikus edasi ja teine toimetaja asus tema positsioonile.
Selleks oli mu sugulase pojapoeg.
See andis mulle teatavad eelised.
Ütlesin talle: anna see välja pehmete kaantega raamatuna.
See levib kui kulutuli.
Temagi ei uskunud mind.
Terve aasta rääkisin talle:
anna see välja ühe raamatuna ja see on edukas.
Lõpuks veenis ta kirjastajaid, kes olid selle pealt kaotanud
juba tuhandeid ja saanud kõrvetada, aga nad otsustasid võtta selle riski.
Sellest sai bestseller.
Inglise keelsena on seda müüdud umbes 70 000.
Nüüd on see itaalia ja soome keeles, praegu tõlgitakse hiina keelde.
See levib üle maailma. Tänu Jumalale selle eest.
Nüüd see suur küsimus: kuidas peaksime Piiblit lugema?
Mu vastus on väga lihtne: nii nagu Jumal selle meile andis.
Ta ei kirjutanud peatüki ja salminumbreid oma Sõnasse.
See oli inimese väljamõeldis ja sel on olnud kurvad tagajärjed.
See on teinud meist "teksti-inimesed".
See on isegi muutnud sõna "tekst" tähenduse.
Algselt tähendas raamatu "tekst" kogu raamatut.
Nüüd tähendab see kristlaste jaoks
ühte lauset mingist raamatust, see on tekst või lõik (kirjakoht).
Kui tsiteeritakse kirjakohti, võetakse see kontekstist välja.
Peaaegu alati.
Toon näite.
Paljud teist oskavad öelda, mida Johannese 3:16 ütleb?
Tõsta oma käsi!
Ma ei kontrolli, ärge muretsege.
Tõsta käsi, kui oskad öelda, mis Johannese 3:16 ütleb?
Tõstke käed!
Kaugeltki mitte kõik teist.
Isegi Johannese 3:16 mitte?
Johannese 3:17, kui paljud teavad, mis see ütleb?
Üks, kaks, kolm, neli, viis, kuus, seitse, kaheksa.
Üheksa.
Huvitav.
Kuidas on Johannese 3:15?
Kas keegi oskab öelda, mis see ütleb?
Üks, kaks, kolm..
Mõistate, mis ma öelda tahan?
Näitan teile homme hommikul,
et te ei mõista iialgi Johannese 3:16 õigesti,
kui te ei loe ühtlasi salme 15 ja 17 ja 14.
Tegelikult annavad need 16. salmile tähenduse.
See on lihtsalt näide.
Kontekstist välja võetud tekst on ettekääne (pretext - ingl).
Ma ei mõelnud seda väidet välja, aga jagan seda igal pool.
Võtad teksti kontekstist välja, siis läheb midagi kaduma.
Veel üks näide.
"Ma suudan kõik tema läbi, kes teeb mind vägevaks."
Kas pole imeline salm!
Mida see tähendab?
Millest see räägib?
Tahan, et mõtleksite kõik millelegi,
mida see salm julgustab sul teha, mida sa ise ei suuda
ilma Kristuseta, kes sind vägevaks teeb.
Mõtle millelegi!
Nüüd tõsta käsi, kui mõtlesid rahale!
Üks, kaks, kolm, neli..
Olete mind ilmselt varem kuulnud.
See puudutabki raha ja seda, kuidas majandada oma sissetulekut.
See on tänapäeval vägagi aktuaalne.
Kui palun kirikus tõsta käed, kes on võlgades..
Täna ma seda ei tee, ära muretse.
Kaks kolmandikku keskmisest kogudusest
tõstab käed Suurbritannias, sest on võlgades.
Võlg on minu Piibli kohaselt patt, sest see on varastamine.
Raha saab varastada kahel viisil: kui võtad raha kelleltki
või kui hoiad raha enda käes, mis kuulub kellelegi teisele.
Kui sa ei maksa võlga ära ja hoiad raha, mis kuulub
õigusega kellelegi teisele, siis röövid neid, varastad neilt.
Tahan aga selgelt ära märkida,
et kui sul on majalaen, siis sa ei ole võlgades.
Oled võlglane ainult siis,
kui sa õigel ajal igakuist ülekannet ei tee.
Sul on võib-olla kuuajaline krediidikonto
autohoolduses, bensiinijaamas või isegi toidupoes.
See pole võlg.
Sellest saab võlg, kui sa õigel ajal seda ära ei maksa
ja hoiad enda käes kellegi teise raha.
See on midagi, millest kristlased peaksid vägagi hoiduma.
Minu vanavanaisa tunti selle poolest, mis ta tegi igal laupäeva õhtul.
Ta käis läbi kõik poed oma külas ja maksis ära kõik arved.
Ta ei läinud pühapäeval kirikusse, kui ta oli kellelegi võlgu.
Ta ei olnud rikas mees.
Ta teadis, et ei tohiks hoida raha, mis kuulub kellelegi teisele.
Salm "suudan kõik tema läbi, kes teeb mind vägevaks",
puudutab Pauluse rahalist sissetulekut.
Ta ütles: olen õppinud olema rahul,
kui mu sissetulek on suur või mu sissetulek on väike.
Võtmesõnaks on "rahulolu".
Enamus langeb võlgadesse, sest me pole rahul.
Rahulolu vastand on himustamine.
See on pakkumistele, reklaamile reageerimine.
Ostame ebavajalikke asju.
Laseme end veenda üle kulutama.
See väike krediitkaart su taskus
on tohutu lõks, kui sa seda õigesti ei kontrolli.
Meid julgustatakse tänapäeva ühiskonnas
võlgu jääma ja võlgades elama.
Me valitsused näitavad selles eeskuju.
Meie riigi valitsus on 1000 naela võrra võlgu
Inglismaa iga mehe, naise ja lapse kohta.
Nad laenavad raha,
mille me lapselapsed peavad tagasi maksma.
Kogu riik elab üle oma võimete.
Ma ei saa takistada valitsust seda tegemast, aga ennast saan.
Miks? Kuna Paulus ütleb:
"Ma suudan kõik tema (Kristuse) läbi, kes teeb mind vägevaks."
Suudan elada külluses ja suudan elada vähesega.
Huvitav, kummas olukorras on lihtsam olla rahulolev?
Olen märganud, et vaeseimad inimesed
on rahulolevamad kui kõige rikkamad.
Rikaste puhul tundub, et mida rohkem neil on,
seda rohkem tahavad ja seda rohkem rabavad,
kuni neil on rohkem, kui suudaksid oma eluajal kulutada.
Piibel ütleb, et jumalakartus on suur tuluallikas,
kui inimesele piisab sellest, mis tal on.
Aeg läheb kiiresti.
Vaatame uuesti seda, milline raamat on Piibel.
Parim viis Piiblit lugeda on raamat raamatu haaval.
Mõtlen terve raamatu haaval.
Nii mõistad Piiblit palju paremini.
Seetõttu kirjutasin selle raamatu,
kus iga peatükk räägib ühest Piibli raamatust.
Tahan julgustada kristlasi lugema Piiblit viisil,
mil Jumal selle andis raamat raamatu kaupa.
Kontrollin korraks fakte, mida ma üles märkisin.
Peatüki- ja salminumbrid on pärit kahelt mehelt.
Peatükkide jaotuse tegi Stephen Langton,
kes oli aastal 1205 Canterbury peapiiskop.
See on seitsesada aastat tagasi.
Canterbury peapiiskop jaotas Piibli peatükkideks.
Juudid lisasid tema eeskujul
peatükid ka heebreakeelsele Vanale Testamendile.
Sealt jõudis see ka kreekakeelsesse Uude Testamenti.
Niimoodi saime peatükid.
Pariisis oli siis üks trükkija, mees nimega Robert Stephanus.
Ta reisis tol ajal Pariisist Lyoni hobuse ja vankriga.
Tema kasutas seda aega ja jaotaks kõik peatükid salmideks.
Ta arvas, et teeb meile kõigile teene.
See on kindlasti teinud lihtsamaks teatud salme leida.
Seetõttu ei uurita enam Pühakirja.
Seda tehti enne üle tuhande aasta.
Kogu Piiblil polnud peatüki- ega salminumbreid.
Kas kuulsin "halleluuja"?
Mitte keegi.
Kas te pole sellest vaimustuses?
Kas te ei tahaks Piiblit ilma peatükkide ja salmideta?
Kui aga sellise leiad, pead Piiblit hästi tundma.
Vastasel juhul oled täiesti eksinud.
Pead teadma millegi konteksti, et leida teatud "teksti", salmi.
Tänu Jumalale, mu kallis sõber, õigusteaduseprofessor Ameerikas,
on välja andnud NIV tõlkeversiooni - s.o "peaaegu eksimatu versioon".
Ta andis selle välja ilma peatükkide ja salmideta.
Soovitan inimestel see versioon osta.
Seda on pehmete ja kõvade kaantega.
Kristlikud raamatupoed aitavad sul selle leida.
Loed seda kui raamatut, iga raamatut kui tervikut.
Inimesed ütlevad, et Piibel meeldib neile ühel uuel moel.
Nad loevad seda ja saavad sellest aru.
Iga raamat kirjutati teatud põhjusel.
Arutleme selle üle natuke.
Te teate, et on neli evangeeliumi.
Mõned on kirikuajaloo vältel püüdnud neid üheks kokku liita.
Kui neid loed, siis väga palju sellest kattub.
Miks peab neli olema?
Miks me ei või neid üheks evangeeliumiks teha?
Sel viisil saaksid inimesed kogu Kristuse loo ühe lugemisega.
See aga hävitab Jumala Sõna.
Mul on kodus üks selline kokkupandud evangeelium.
Kui seda loed, siis midagi on puudu.
Miks on neli evangeeliumi?
Need kirjutati neljal erineval põhjusel.
Alles siis kui tead, miks mingi evangeelium kirjutati,
mõistad selle tegelikku sisu.
Kaks evangeeliumi kirjutati uskmatutele.
Kaks kirjutati usklikele.
See on esimene asi, mida pead teadma.
Võid anda uskmatule vale evangeeliumi.
Johannese evangeeliumi ei kirjutatud uskmatutele.
Tegelikult on esimesed 18 salmi
nii sügavad, et ma ei saa neist ikka veel aru.
Need on niivõrd sügavamõttelised.
Anname selle uskmatutele, eeldades, et nad mõistavad.
Teeme seda, sest loodame,
et nad jõuavad 3. peatüki 16. salmini ja kogevad uussündi.
Need kõik on kirjutatud,
et näidata erinevat külge me Issandast Jeesusest.
Näeme Teda niimoodi neljast vaatenurgast,
mitte vaid kolmedimensiooniline aga neljadimensiooniline Jeesus.
Kõige selle lihtsustamiseks kirjutati Matteuse raamat,
et näidata meile, et Jeesus on juutide kuningas.
Markuse kirjutati, et näidata, et Jeesus on Inimese Poeg.
Tegude mees mõnes mõttes.
Luuka kirjutati näitamaks, et Jeesus on maailma Päästja.
Johannese kirjutati näitamaks, et Jeesus on Jumala Poeg.
Vajad kõiki nelja vaatenurka, et saada terviklik pilt Jeesusest.
Vaatame üht Vana Testamendi näidet.
Kui loed Kuningate raamatut ja seejärel Ajaraamatut,
räägivad need samadest asjadest, samast perioodist ajaloos.
Miks kirjutati siis mõlemad?
Miks ei võiks olla lihtsalt üks ülestähendus ajaloost?
Ühe neist pani kirja prohvet, teise aga preester.
Neil on täiesti erinev vaatenurk Jumala rahva ajaloost.
Kuningate raamatu kirjutas prohvet, et näidata, miks juudid
kaotasid oma maa ja mida kuningad valesti tegid.
See on täis halbu lugusid kuningatest.
Isegi kuningas Taavetist,
kes jälgis naist, kes end pesi oma maja katusel ta lossi kõrval.
Sellest päevast,
sellest pärastlõunast alates, mille jooksul rikkus kuningas Taavet
viit käsku kümnest käsust, läks tema kuningriik allamäge.
Sellest ajast alates on see üks kurb lugu.
Kuningate raamat räägib kuningatest,
kes on rahva juhid, aga eksivad õigelt teelt.
Prohvet vaatab ajalugu prohvetlikust vaatenurgast.
Mis on valesti läinud?
Ajaraamat kirjutati, kui nad tulid tagasi vangipõlvest
ja pidid taastama oma identiteedi ja elu.
Nad pidid taas leidma kolm asja:
oma rassi, religiooni ja kuningliku seisuse.
Sellepärast esimesed üheksa peatükki Ajaraamatus
räägivad vaid sellest, kes kellele sündis.
Nad tulid tagasi maale,
kus enamik neist polnud kunagi elanud.
Nad olid vangipõlves kaotanud oma identiteedi.
Nad pidid leidma jälle selle, kes nad olid,
uuesti avastama, kust nad pärinesid, oma sugupuu.
Briti televisioonis on populaarsed sarjad,
kus kuulsused uurivad, kes olid nende esivanemad
ja saavad teada igasuguseid imelikke asju nende kohta.
Seda peab tegema.
Kõiki huvitab enda identiteet, kust nad on pärit,
kellest nad pärinevad, kuhu nad kuuluvad.
Väga hea on teada saada, kust sa oled pärit.
Mõned ei saagi kunagi teada.
Mingil kombel, kui tead veidi ajalugu oma esivanematest,
aitab see sul tunda, et hakkad mõistma, kes sina oled.
Mõistate?
Muide, kui lugesime Piiblit ette,
siis lugesid mõned inimesed vaid neid üheksat peatükki
ja see oli sama põnev, kui loeksid telefoniraamatut ette.
Nad pidid kõigi nende heebrea nimedega hakkama saama.
Ometi Jumal rääkis ka selle läbi inimestega.
Jumal teab, kes sa oled ning kellest sa pärined.
Ta teab väga isiklikke asju, palju juuksekarvu on mul peas.
Jumal teab minust kõike.
Mina sain teada ühe oma esivanema kohta 14. sajandist.
Tema kirjeldus oli selline nagu oleksin peeglisse vaadanud.
Tal olid minuga sarnane jume, sarnased näojooned.
Keegi 14. sajandil oli täpselt minu moodi.
Kuidagi on tema geenid siia jõudnud, nii et saan kõik tema kaela ajada.
See andis mulle uue külje enda tundmaõppimisel.
Nad naasid vangipõlvest ja esmalt pidid nad ära õppima oma sugupuu.
Jeesuse sugupuu aitab meil mõista Teda.
Üks juut sattus meie kirikusse, kui õpetasin Matteuse 1. peatükist.
Rääkisin just sellest, kellele sündis kes,
ja see juut hakkas Kristusesse uskuma.
Küsisin: mis sind uskuma ajendas?
Ta ütles: kui Tal on sugupuu, siis Ta peab olemas olema.
Ta uskus.
Nii et peame küsima, miks on see seal.
Kolmas põhjus.
Kui nad tulid tagasi vangipõlvest, siis pidid nad teada saama
oma identiteedi, sugupuu, ja pidid jälle oma usu leidma.
Ajaraamat katab need teemad.
Nad pidid jälle kuningliku päritolu leidma.
Ajaraamatus ei ole Iisraeli kuningate kohta midagi kriitilist.
Ainult head asjad.
Halvad asjad on prohvetlikus Kuningate raamatus.
Head asjad kuningatest on kirjutatud Ajaraamatusse.
Neil tekkis jälle soov näha kuningas Taaveti sugu Iisraeli troonil.
Kui loed neid kahte raamatut,
muutuvad nad elavaks väga erineval viisil.
Mõistate?
Kui aga jõuad kirjani, siis loe seda kui kirja.
See pole väitluseks väikeste lõikude kogum vaid kiri.
Kiri on üks pool vestlusest, ja teist poolt sa ei kuule.
Iga kiri räägib mingist olukorrast kuskil mujal.
Nüüd kui meil on mobiiltelefonid..
Muuseas, mul ei ole,
Mul pole arvutit ega ka meiliaadressi.
Juhul kui tahtsid mulle kirjutada.
Minu poeg reisib mööda maailma infotehnoloogia, IT spetsialistina.
Ta on meeleheitel minu pärast.
Ta arvab, et olen pärit Noa laevast.
Kirjutan isegi oma raamatud pastapliiatsiga.
Sellega olen rikkunud mainet, et olen kaasaaegne mees.
Ma lihtsalt ei taha neid asju, olen vägagi rahul ilma.
Kui peaksingi e-posti kasutama, ei saaks hakkama.
Ma lihtsalt ei kasuta seda.
Tahan mainida mobiiltelefone - kohutavad asjad.
Mõtled, et keegi räägib sinuga seljatagant,
pöörad ringi ja vastad, aga räägitakse hoopis väikse karbiga.
Sina kuuled ainult ühte poolt sellest vestlusest.
Teate, millest räägin?
Kuuled valju häält mobiiltelefonil.
Hallo!
Kas on juba tulnud?
Oi, palju õnne!
Kui palju ta kaalub?
Mis värvi see on?
Kas see on bensiini- või diiselmootoriga?
Näete siis nüüd?
Nii juhtub, kui kuuled vaid üht poolt vestlusest.
Su mõistus püüab teist poolt ka kuulda.
Nii peaksime vaatlema ka kirja.
Kui Paulus kirjutas korintlastele, peame küsima,
mis toimub Korintoses, mis vastaks sellele kirjale.
Epistli puhul peame looma pildi oma peas,
pead ette kujutama ja natuke detektiivitööd tegema.
Mis seal toimus, mis pani Pauluse neid asju ütlema?
Evangeeliumiga ei pea seda tegema, sest see pole kiri.
Kirja puhul aga peab nii toimima.
Eriti just näiteks Heebrealaste kirja puhul.
Väga oluline on teada, et juudi usklikud lahkusid kirikust
ja läksid tagasi sünagoogidesse oma perede turvalisuse pärast.
Sünagoogid olid turvalised.
Rooma impeerium tunnistas neid, kuid mitte kogudusi.
Kogudusi hakati taga kiusama, mitte küll, nagu see kiri ütleb,
verevalamiseni taga kiusama, kuid mõned pandi vangi,
ja peresid rünnatakse ning vara rüüstatakse.
Seega oma laste turvalisuse pärast
läksid nad tagasi sünagoogidesse, kust nad olid tulnud.
Selle hinnaks oli aga see,
et kui nad naasid sünagoogidesse, siis ütlesid rabid:
kui olete käinud kristlikus kirikus, saate siia tagasi tulla ainult juhul,
kui olete nõus lahti ütlema Jeesusest kui Messiast.
Seega turvalisuse hinnaks
oli et nad läksid tagasi sünagoogi ja ütlesid:
ma ei usu, et Jeesus on mu Päästja ja Issand.
Hästi, siis võite tagasi tulla.
Niimoodi nad pääsesid survest.
Olen seda nüüd lühidalt kirjeldanud.
Kui nüüd loed kirja heebrealastele, siis näed kõike,
mida kirja autor püüab teha, et veenda neid mitte tagasi minema,
vaid edasi minema, isegi kui nende elu on kaalul.
Mine Jeesuse juurde, kes on väljaspool leeri, nn eksiilis,
siis leiaksid Temas paremat kui leiaksid sünagoogis.
Uskusid inglitesse sünagoogis, kuid nüüd on sul Jumala Poeg.
Uskusid apostlitesse nagu Mooses, aga nüüd on sul Jumala Poeg.
Tõite varem loomi ja linde ohvriks,
nüüd on sul Jeesus risti peal, kes on teinud kõik su heaks.
Ta anub neid, hoiatab neid,
et nad kaotavad oma pääste, kui lähevad tagasi.
Ta anub neid, ja ütleb, et tal on usku neisse.
Kogu kiri ütleb: ära mine tagasi, mine edasi koos Jeesusega.
Jookse võidujooksu Jeesusega, hoia oma uut usku!
Ta räägib ka Vana Testamendi usukangelastest:
Aabraham elas usu läbi, Mooses ja Noa elasid usu läbi,
ära sina loobu oma usust, mille oled leidnud.
Kogu kiri avaneb ja saab selgeks.
Hakkan lõpetama, olen juba küllalt rääkinud.
Tänu Jumalale, et mul on olnud häält lõpuni välja.
Ma pole kindel, millest ma homme õhtul räägin.
Olen rääkinud sellest, kuidas lugeda Piiblit uuel viisil.
Mõtlesin, et räägin homme, miks lugeda Piiblit.
Vajame ajendit.
Peame teadma, miks selleks aega võtta.
Lõpetan veel ühe näitega.
Uus-Meremaal elas üks mees.
Ta oli armutu ärimees ja advokaat.
Ta oli kinnisvaraarendaja ja ajas terve varanduse kokku.
See laastas ta perekonna.
Ta vanem poeg jooksis kodunt ära.
Mees ei kuulnud temast väga kaua.
Ta naine oli meeleheitel, kuid mees oli armutu.
Ta leidis Jeesuse.
Ta elu sai täiesti muudetud.
Ta kirjutas oma pojale, sest sai teada tema elukoha.
Ta kirjutas ilusa kirja, kus ta palus andestust.
Ta kiri läks teele samaaegselt poja kirjaga talle,
kus poeg ütleb: leidsin Jeesuse, ma tulen koju.
Kirjad ristusid niimoodi.
Ta näitas kirja oma pojalt, mida sellest ajast taskus kandis.
Ta ütles, et see on kõige kallihinnalisem asi,
mida kogu mu raha ei suudaks iial osta.
Ta otsustas teha midagi.
Ta pani äratuskella mängima tund aega varem igal hommikul.
Ta palus, et Issand annaks talle küllalt sügavat und selle tunnita.
Ta tõusis igal hommikul tund aega varem üles,
et lugeda Piiblit ja õppida tundma Jumalat Tema Sõna läbi.
Ta tegi seda.
Nüüdseks on ta tuntud üle maailma kui teenistusega Jumala mees.
Paljud teist on kuulnud Bill Subritzkyst?
Tõstke käsi, kui olete temast kuulnud?
See oligi Bill.
Ta reisib mööda maailma ja vabastab inimesi Jeesuse nimel.
"Mul pole aega Piiblit lugeda.
Mul on väga kiire, kuna mul on ettevõte,
töötan hommikust õhtuni, jõuan koju väsinuna."
Mis arvad sellest, kui tõused tund aega varem
ja vaata, kas Jumal annab sulle piisavalt und?
Ta tahab, et loeksid Tema Sõna.
Ta tahab, et loeksid seda ise ega kuulaks ainult piibliõpetajaid.
Usun, et Ta tahab, et loeksid raamat raamatu haaval.
Loeksid terve raamatu järjest läbi ja loeksid selle korduvalt läbi.
Kuni sa tead, miks see raamat kirjutati.
See annab sulle võtme, millega avada Piibel,
avada iga raamat Piiblist ja pakkuda selle aardeid sulle.
Võin öelda, olen seda raamatut lugenud ja uurinud.
Nüüdseks juba nii palju aastaid,
ja hämmastav on see, et see on endiselt väga värske.
See on ikka uus raamat,
avastan endiselt siit asju, mida polnud varem näinud.
Ma ei väsi sellest kunagi.
Teist sellist raamatut maailmas pole.
Jumal õnnistagu teid oma Sõnaga!
Tulge homme õhtul, vaatame, millest ma siis räägin.
Tõlge: Riina Karik