VIIMASED TÕED Tänased teemad:
Kristuse tagasitulek
Viimne kohtupäev
Põrgu karistus
Taeva kingitus
VIIMASED TÕED "Põrgu karistus" 2. osa
Jätkan selle morni teemaga.
Tahan alustada tõsise küsimusega: kui kaua kestab põrgu?
Isegi annihilatsiooni pooldajate kohaselt satuvad patused unustusse.
Mõned usuvad, et põrgusse minnakse ajutiselt,
et kannatame, kuni oleme hävinud.
See kõik tähendab, et hävimine on hea.
Selle uskujad seda ei jutlusta, sest see mõjuks inimestele valesti.
Kui olen aastakümneid pattu teinud
ning pääsen sellega, on hävimine hea uudis.
Isegi kui lähen natukeseks põrgusse, siis põrgus on ikkagi lootust.
Lootust hävida ja kaduda.
Seega on ka annihilatsioon hea uudis.
Kui kaua siis põrgus piineldakse?
Traditsiooniline vastus on alati olnud igavesti.
Selles teoorias kaheldakse, hetkel eriti anglikaani evangelistid.
Mida ütleb Jeesus?
Leian, et seda küsimust vaadatakse vale nurga alt.
Seda küsides mõeldakse, kui kaua kannatavad inimesed põrgus.
Minu meelest tuleks küsimusele läheneda teise nurga alt.
Põrgu pole loodud inimestele.
Jumal ei teinud seda kohaks, kuhu inimesed läheks.
Jeesuse sõnul valmistas Jumal põrgu kuradile ja tema inglitele.
Ta ei valmistanud seda inimestele.
Lammaste ja kitsede võrdumis -
tegelikult on see prohveteering - ütleb Jeesus kitsedele:
"Minge ära minu juurest, te äraneetud, igavesse tulle,
mis on valmistatud kuradile ja tema inglitele!" (Matteuse 25:41)
Jumal valmistas meile Taeva ning põrgu kuradile
ja ta inglitele, keda kutsume deemoniteks.
Neid on kõikidest inglitest ligi 1/3, kes ühinesid saatanaga ja mässavad,
vastavalt Ilmutuse raamatu 12. peatüki kohaselt.
Lugege tervet peatükki, et seda kirjakohta leida.
Miks valmistas Jumal põrgu kuradile ja tema inglitele?
Vastus on lihtne.
Jeesus ütles, et inglid ei saa surra.
Inglid on päris olevused, kes on osa Jumala loodust.
Nad on meist kõrgemal positsioonil.
Me pole Jumala olulisim loodu vaid inglid on.
Evolutsioonil on seda raske mõista, et kust on siis inglid tulnud.
Kas ahvidest või kust iganes?
Neil on raske mõista.
Me usume inglitesse.
Nad on meist intelligentsemad,
tugevamad, paindlikumad ja reisimisel kiiremad.
Nad on meist igal moel paremad.
Eriti on inglid ülemuslikud selles, et oleme surelikud, nad surematud.
Nad pole alati eksisteerinud, sest ka neil on olnud algus.
Neil pole lõppu, seega nad ei saa surra, kuid me saame.
Inglid ei abiellu ega paljune, sest neid on kindel arv.
Nad ei saa paljuneda ega väheneda.
Nad on olemas ja Jumal lõi nad surematuteks.
Üks kolmandik neist mässab Jumala vastu.
Nemad on kurjad inglid ehk deemonid.
Nad ei saa surra.
Mida Jumal nendega siis teeb?
Jumal valmistas ette koha, kus nad on Ta universumist eemal.
Ta valmistas selle koha põhjusel, et inglid ei saa surra.
Seal on nad vaigistatud ning mõjuvõimetud.
Kui nemad on surematud ja põrgus, mis on igavene eraldatud paik,
siis milline on nende sealne kogemus?
Vastus on ilmselge.
Kuradit ja ta ingleid piinatakse seal ööpäevaringselt, igavesti.
Sellest selgemat väidet Piiblis pole.
Nad on surematud, põrgusse aheldatud ja kannatavad.
Piinatud, mis tähendab vaid teadvusel valu tundmist.
Nii päeval kui öösel ehk pausideta.
Kogu igaviku.
Kreeka keeles pole tugevamat väidet kui "igavesti".
See tõesti tähendab igavikku.
Otseses tõlkes tähendab see: "aegade ajastuni".
See on väga-väga pikk aeg.
Mida teevad annihilatsionismi pooldajad väitega,
et kurat ja ta inglid on igavesti piinatud?
Nad eiravad seda väidet
või väldivad seda ega seisa sellega silmitsi.
Osad tunnistavad inglite igavest kannatamist aga mitte inimeste.
Piiblis pole kohta, mis viitaks,
et kuradi, ta inglite ja nendega ühinenud inimeste saatused erineksid.
Ei ühtki.
Teatud kirjakohtade alusel lähevad ka inimesed igavesse hukatusse.
Näiteks.
Kirjakohas, mis ütleb, et kuradit piinatakse igavesti päeval ja öösel,
on öeldud, et ta läheb igaveseks hukatusse metsalise ja valeprohvetiga.
Need kaks on kindlasti inimesed.
Kõik antikristused ja kõik valeprohvetid on inimesed.
Seega on vähemalt kaks inimest, kes satuvad igavesse hukatusse.
Seejärel mainitakse veel suuremat inimeste rühma.
Need, kes alluvad maailma viimasele antikristuse diktatuurile
ja võtavad ta numbri oma nahale, et nad saaksid osta ja müüa.
See on juba tänapäeval usutav stsenaarium,
sest kõik numbrid on kaartidel.
Juba räägitakse numbrite käele või näole tätoveerimisest,
et saaksid poest väljudes vaid käe masina peale panna
ning tasu debiteeritakse su arvelt.
Ilmutuse raamatu kohaselt on ostmine ja müümine on viimsel ajal selline.
Sellest numbrist keeldumine nõuab suurt julgust,
sest selleta pole võimalik osta ega müüa.
Oled turult väljas ega saa süüa osta.
Neid, kes numbri toidu ostmiseks vastu võtavad,
piinatakse igavesti.
Sama fraas: "Aegade ajastuteni".
Jeesus käskis neetud kitsedel endast eemalduda
ja minna igavesse hukatusse, mis on loodud kuradile ja inglitele.
See tähendab, et sinu saatus on nende omadega sama.
Mulle ei meeldi seda öelda ega tahaks öelda,
kuid usun, et Uus Testament õpetab põrgust kui igavesest kannatusest.
See on kohutav, kuid pean seda tõeks.
Selgelt sõnastatud kirjakohtadest ei saa mööda vaadata.
Veel üks tähtis küsimus.
See on ilmselt te tänane suurim šokk.
Kes lähevad põrgusse?
Mida peab selleks tegema?
Pühakirjas on mainitud kaht inimgruppi.
Ühed on muretult patustajad.
Need, kes ei kuula oma sisetunnet vaid teevad kõike, mida tahavad.
Uues Testamendis on 120 pattu, mis võivad põrgusse saata.
See on hirmutav number.
Need on eraldi nimekirjades, kuhu kuulub 6 kuni 10 pattu.
Piibli viimastel lehtedel on kaks nimekirja.
Nendes nimekirjades on 120 pattu, mida teevad muretud patulised.
Nad on laial teel põrgusse.
Seksuaalne ebamoraalsus esineb neis nimekirjades korduvalt.
Hoorus, abielueelne või abieluväline seks.
Tihti esineb seal ka homoseksuaalset tegevust.
Kuidas saame vaikida, kui teame, mis viivad inimese põrgu kannatusse?
Seksuaalne ebamoraalsus pole nimekirjades põhiline patt.
Seal on palju muudki.
Ebajumalateenistus esineb tihti.
Võime arvata, et meid see ei puuduta,
sest pole kunagi kummardanud puu- või kivitüki ette.
Nendes nimekirjades on ka ahnus ebajumalateenistus.
Mõelge hoolikalt.
Huvitaval kombel on inimestel kõige raskem mõista 10. käsku.
"Sa ei tohi himustada"
See tähendab, et ei tohi olla ahne.
Tavaliselt panevad meie silmad meid himustama.
Pimedatel pole seda muret.
Reklaamid tekitavad meis ahnust ja muudki viisid.
Nimekirjas on ahnus, mis on ebajumalateenistus.
Sotsiaalsed ebaõiglused on samuti nimekirjas.
Kas olete kuulnud, et Uus Testament ei mõista hukka orjust?
Mõistab küll hukka.
Kui vaatate 1. peatükki Pauluse esimeses kirjas Timoteosele,
siis seal on nimekiri asjadest, mis võivad põrgusse viia.
Ta mainib vanemate mõrvamist.
Päris tõsine, kas pole?
Seejärel mainib ta orjakaubitsejaid.
Orjus pole meie maailmast kuhugi kadunud.
See on vägagi "elus".
Selles 120. punktiga nimekirjas on ka tagasihoidlikumaid patte.
Näiteks on ebausk arvestatud patuks, mis võib põrgusse viia.
Üks üllatavamaid on teises nimekirjas, Ilmutuse raamatu 21. peatükis.
Seal öeldakse, et argade koht on põlevas järves.
Mida tähendab arg?
Õigete tegude tegemata jätmist pelgalt hirmust inimeste ees.
Need, kes on olnud argpüksid ega pole õigluse eest seisnud.
Mida sellest arvate?
Lisaks on veel patud nagu uhkus jne.
Selge, et väga paljud asjad võivad viia inimese põrgusse.
Üllatav on ka see, et ka tegemata asjad,
mida uskmatud pole teinud, võivad nad põrgusse saata.
Paulus ütles: "Neid, kes ei tunne Jumalat
ega ole kuulekad meie Issanda Jeesuse evangeeliumile."
Need on kaks erinevat rühma.
Kes ei tunne Jumalat on need,
kes pole kuulnud evangeeliumit, kuid teavad alateadlikult ja loodust,
et on olemas Jumal, kellele ees peab vastutust kandma.
Evangeeliumile pole kuulekad need, kes on seda kuulnud, aga keelduvad.
Ainult Jumal teab, kes kuuluvad nendesse rühmadesse.
Kõik kristlased kindlasti nõustuvad minu siiani öelduga.
Jah, sellised asjad ohustavad inimesi põrgusse minekuga.
Nad on laial teel, mis viib hukatusse.
Nüüd tuleb ehmatus.
Piibel räägib ka hoolimatutest pühakutest,
keda ohustab põrgu.
See on tõeline ehmatus.
Me teadmised põrgust põhinevad enamasti Jeesuse räägitust.
Neljast evangeeliumist on enamik põrgu kohta Matteuse evangeeliumis.
See on väga märkimisväärne.
Miks on Luuka evangeeliumis vähe infot põrgu kohta
ning Markuses pole üldse?
Johanneses ei räägita palju põrgust.
Miks on ainult Matteuse evangeeliumis kirjutatud põrgust?
Piiblit tuleb lugeda kui omaette raamatuid.
Kaks evangeeliumit on kirjutatud patustele ja kaks pühakutele.
Kaks uskmatutele ja kaks usklikele.
Kas teate, millised?
Johannese evangeelium ei ole sobilik uskmatutele.
Ma ei tea, kuidas nad suudavad lugeda 18 salmi ja seda mõista.
Loodame, et jõuavad kohani Johannese 3:16 ja sellest piisab.
Johannese evangeelium on kirjutatud kogenud usklikele.
Matteus on kirjutanud algajatele usklikele.
Markus ja Luuka on kirjutanud patustele.
Neid peaks kasutama evangeliseerimiseks.
Matteuse evangeelium on jüngerluse manuaal.
Ta ei ütle ainult seda, mida on Jeesus teinud
vaid ta kogus Jeesuse õpetused ja jagas need viide suurde rühma,
et kujutada Jeesust uue Moosesena.
Mooses andis meile viis seaduse raamatut
ja nüüd on meil Jeesuse viis raamatut Kuningriigist.
Kõigis viies on teemaks on kuningriik.
Esimene on mäejutlus, mis räägib Kuningriigi elustiilist.
Teises on kuningriigi missioon ehk 10. peatükis.
13. peatükis on kuningriigi kasv.
18. peatükis on kuningriigi kogukond.
24.-25. peatükkides on kuningriigi tulevik.
Need peatükid on suunatud jüngritele, mitte patustele.
Ehmatav on avastada, et Jeesus rääkis patustele harva põrgust.
Ta hoiatas varisere kahel korral põrgu eest.
Teised hoiatused andis Ta ainult uuestisündinud jüngritele,
kes on Teda uskunud, vastu võtnud ja Jumalast sündinud.
See ongi ehmatus.
Kahjuks levib valeõpetus: "kord päästetud, alati päästetud".
Jeesus hoidis enamik hoiatusi põrgu kohta oma järgijatele.
Neile, kes olid Temale pühendunud ning kes uskusid Temasse.
Kas hindate selle olulisust?
Arvan, et põrgu sai halva maine
tänu kristlastele, kes seda ise ei kartnud.
Kas mõistate?
Öeldi: "Sina lähed põrgusse, kuid mina lähen Taevasse."
Selline jutlustus on ülbe ja solvav.
Keegi pole valmis põrgust jutlustama, kuni kardavad ka ise sinna sattumist.
Usklikud peavad põrgust mõtlema.
Kristuse jüngrid vajavad seda sõnumit kõige rohkem.
Selgitan seda pikemalt oma raamatus.
See on ehmatav,
sest see riik on täis kristlaseid, kes ei karda, et satuksid põrgusse.
Seega peame küsima, mis viib Jeesuse jüngri põrgusse?
Üllatav on see, et patustel
on rõhk nende tegudel, mitte tegemata jätmistel.
Jüngrite pattudel on rõhk rohkem tegemata jätmistel.
Kui õpite Mäejutluse kohta.
See õpetus on kristlastele, mitte patustele ja uskmatutele.
See on usklikele peaaegu võimatu, rääkimata uskmatutest.
See on Jumala kuningriigi lastele.
See õpetab, et Jumala kuningriigis ei tohi olla viha ega himu.
Ei tohi olla muret.
Sellepärast kristlased ei muretsegi nagu olete märganud.
Miks on see naljakas?
Jeesus ütles, et Tema kuningriigis ei muretseta.
See on Taevase Isa vastutus.
Muretsemine ütleb, et Jumal hoolib rohkem loodust kui oma lapsest.
Ta toidab ja riietab taimi ning toidab linde,
kuid olen kõigest laps ja pean muretsema?
See on vastutus.
Mäejutlus on kirjeldus sellest, kuidas jüngrid elama peaks.
Öelda "jah" ja "ei", kui nad seda mõtlevad.
Mitte lahutada abielu ning uuesti abielluda.
Mitte maksta kurjusele kurjaga.
Mäejutlus sisaldab vähemalt viite hoiatust põrgu kohta.
Mul on mitu mäejutlust seletavaid raamatuid,
kuid ükski neist ei maini, et jüngril on oht põrgusse sattuda.
Jeesus sõnul on kedagi lolliks kutsudes oht põrgusse sattuda.
Kui himustad naist, oled põrgu poole teel.
Pärast jüngritele jutlustamist on kaks viisi reisimiseks.
Lai tee, mis viib hukatusse ning kitsas tee, mis viib eluni.
Ta räägib seda oma jüngritele, mis on äärmiselt oluline.
Matteuse 25. peatükk on otseselt kirjutatud 12 jüngrile.
Mäejutluses räägib Ta neitsitest, kellel sai lambiõli otsa.
Mehest, kes mattis maha talendi.
Neist, kes ei külastanud Teda, kui Ta oli vangis
ega riietanud Teda, kui Ta oli paljas.
Kõik on tegemata jäänud asjad.
Kas märkasite?
Tähelepanuta jäänud asjad, muud midagi.
Need pole halvad teod, kuriteod ega pahed.
Lihtsalt tegemata jäänud asjad, mida oleks pidanud tegema.
Ma ei saa vältida otsest õpetust.
Jeesus ütleb seda, et on kaks viisi põrgust pääsemiseks.
Esimene on andestamine ning teine on pühadus.
Selgeim näide sellest õpetusest on Luuka evangeeliumis,
kus Jeesus rääkis loo pidusöögist, kuhu oli inimesi kutsutud.
Nad tõid vabandusi, põllu või härgade üle vaatamine ja abiellumine.
Nad jätsid tulemata.
Pidusöögi korraldaja sai pahaseks ja käskis minna linnadele ja teedele
ja kutsuda kõiki pidusöögile, et koda täis saaks.
See on imeline lugu, mille abil evangeeliumit kuulutada.
Tulge ja võtke endale koht lauas!
See on Luuka evangeeliumis.
See lugu on patustele.
Sama lugu on ka Matteuses, kuid lõpeb teistmoodi.
Lugu lõpeb kõikide saabumisega,
kuid üks mees saabub pulmarõivasteta.
Ta ei vaevunud riideid vahetama.
Loo lõpus visatakse mees pimedusse,
kus on ulgumine ja hammaste kiristamine.
Matteus on kirjutanud usklikele.
Usklikele on sõnum: "Tulge pidusöögile, ruumi on!"
Usklikele on sõnum: "Tulge õigesti riietatult!"
Vahetage oma mustad riided ja riietuge teile antud õiglusesse!
Kes riideid ei vaheta, visatakse peolt välja.
Lugesin John Bunyani raamatut "Palveränduri teekond".
Mind puudutas väga raamatu lõpus olev lause.
Rännak jõudis Jordani jõeni, mis on must surmajõgi.
Ta kaaslane kardab seda jõge.
Ta pöörab ja püüab kõrvalteelt leida muud käiku üle jõe.
John Bunyan kirjutas, et ta nägi unes,
et isegi Taeva väravate juurest läheb tee põrgusse.
Usun südamest,
et tänapäeva kirik vajab seda sõnumit rohkem kui eales varem.
Miks Jumal saadab praegu kristlastele nii tugeva sõnumi meeleparandusest?
See on erakordne.
See sõnum peaks minema patustele.
Miks tuleb see kirikule?
Seepärast, et unustasime, et oleme ohus.
Vaatame kõige selgemat hoiatust, mille Jeesus andis.
Ta ütles: "Ja ärge kartke neid,
kes ihu tapavad, hinge ei suuda aga tappa,
pigem kartke teda, kes võib nii hinge kui ihu põrgus hukata!"
Kellele Ta seda rääkis? Patustele? Ei.
Variseridele? Ei.
Ta rääkis 12 apostlitele, kui saatis neid misjonitööle.
Ta ei käskinud neil rääkida teistele põrgust
vaid käskis neil endil põrgut karta.
Kui lähete kuningriiki kuulutama, surnuid üles äratama,
ravima pidalitõbiseid, vaime välja ajama,
haigeid tervendama ja kuulutama Kuningriigi saabumist.
Siis kartke põrgut!
Usun, et tänapäeva ülistuses puudub hirm Jumala ees.
Kas märkate?
Jumalaga ollakse liiga familiaarne.
Jumalakartust on vähe.
Seda võib põhjustada usklike hirmu puudumine põrgu ees.
Need kaks on lähedalt seotud.
Kartke Jumalat,
kes võib hävitada nii keha kui hinge ja saata põrgusse.
See on kainestav sõnum, kuid seda on vaja.
Iga Uue Testamendi kirjanik hoiatab Kristuses leitu kaotamise eest.
Võtan neid hoiatusi meeleheitlikult tõsiselt.
Jeesus ütles: "Jääge minusse."
"Mina olen viinapuu, teie olete oksad."
Ta ütles, et oksad, kes minusse ei jää, lõigatakse välja ja põletatakse.
Võtan seda otseses mõttes.
Paulus ütles, et ka meid lõigatakse ära nagu juute,
kui me ei jätka Jumala headuses.
See pole pääste läbi tegude vaid tänu kestvale usule.
Andestus ja pühadus tuleb läbi usu.
Need tuleb omastada.
Jumal pakub meile kõike vajalikku Taevasse minekuks.
Liiga paljud tulevad peole, kes ei vaheta oma riideid.
See on minu sõnum teile Matteuse evangeeliumist.
Nüüd ka häid uudiseid.
Kellelgi meist pole põhjust sattuda põrgusse.
Teate, miks?
Esmalt on meil Jumala kiindumus.
Ta armastab meid.
Ta ei taha, et keegi satuks Ta universumis prügisse.
Ta on teinud kõik, et meid sellest päästa.
Mida enamat saaks Ta teha?
Ta ei loonud põrgut meie jaoks vaid langenud inglitele.
Jumalale ei meeldi kedagi ära visata.
Tal on valus seda teha.
Kujutlege kättemaksvat Jumalat, kes viskab patuseid põrgusse.
See on Jumala kohustus.
Talle ei meeldi patuste surm.
See tekitab Temas kohutavat leina,
et kedagi, kes on loodud Ta näo järgi, tuleb ära visata.
Meil on ka Jeesuse lunastus.
Kas teadsite, et Jeesus laskus alla põrgusse?
Mitte pärast vaid enne surma.
Ta laskus sinna kolmeks tunniks ehk lõunast kuni kella kolmeni.
Jeesus oli ristil olles põrgus.
Kuidas ma tean?
Lihtne.
Seal oli täielik pimedus.
Midagi polnud näha.
Ta kurtis siis suurt janu.
Ta hüüdis: "Mu Jumal, mu Jumal, miks sa mu maha jätsid?"
See on põrgu.
Jeesus läks läbi põrgu, et sina ei peaks sinna minema.
Ta tegi seda sinu säästmiseks.
Kolmandaks, Püha Vaim aitab sind.
Arvate, et te pole Taeva jaoks piisavalt head?
Olete küll.
Jumal andis sulle üleloomulikud võimed.
Kristlane ei saa kunagi öelda: "Ma ei saa sinna midagi parata."
Kirjas Tiitusele on öeldud, et Ta on andnud meile armu öelda "ei".
Väga lihtne kirjakoht.
Jumal armastab sind!
Jeesus suri su eest ja Püha Vaim on sulle kättesaadav.
Lisaks andestusele valmistatakse sind ette ka Taevasse minekuks.
Charles Wesley kirjutas kuulsa hümni.
Seal on rida:
"Tasu, mis mul hoida on,
Jumal, keda ülistada,
kunagi surev hing päästmiseks,
ja valmistada see taeva jaoks."
Viimane salm on teistega sama oluline.
Meid on kutsutud tegema jüngreid, mitte panema neid otsustama
ning õpetama neid elama nagu Jeesus õpetas.
See on suur ja aeganõudev töö.
See on eluaegne töö.
Seda ütleb Jeesus Matteuse evangeeliumis.
Otsige üles Ta õpetused põrgust ja näete,
et peaaegu kõik õpetused pole mitte patustele
vaid Jeesuse järgijatele ja Temale pühendunutele.
Loodan, et see kainestab.
Tean, et see tekitab palju küsimusi.
Otsige pühakirjast vastuseid.
Ärge toetuge minu jutule, kui te ei leia seda sealt.
Otsige igat hoiatust ja küsige, kellega Ta sel hetkel rääkis?
Keda Ta hoiatab?
Samas ärge minge paanikasse ega laskuge masendusse.
Te ei pea iga hommik ärkama, mõeldes, kas olete ikka pääste teel.
Ärge muretsege, sest saate kinnitust, et olete teel Taevasse.
Kinnitus ei tule ammusest otsusest vaid isiklikust suhtest Jumalaga.
Püha Vaim tunnistab seda koos sinu hingega.
Ärgates võite olla kindlad, et olete teel.
Kui liigute Jumalaga ja Vaimus,
on teil südames kinnitus, et olete teel Taevasse.
See pole garantii, et kohale jõuad vaid õigel teel olemise kinnitus.
Pattu tehes kaob esimese asjana see kinnitus.
Lahku minnes lähed ju ära.
Jumalaga suhtesse jäädes saad kõndida päästeni.
Olen teel!
Pääste on teekond, mitte silmapilkne asi.
Kõik, kes on meelt parandanud, on astunud sellele teele.
Oleme teel Jumala auhiilguse poole.
Vaim kinnitab meile Jumala armastust ja Jumala tahe on meie saabumine.
Ta on meie poolt.
Miski muu ei saa sind
Ta armastusest lahutada, kui ainult sa ise.
Kui jätkad Tema armastuses, siis sind ei lõigata ära.
2,5 miljonit lahkusid Egiptusest ja ainult kaks jõudsid Kaananisse.
Seda kasutavad kolm erinevat kirjanikku usklike hoiatamiseks.
Ta päästab meid ja siis juhatab meie teed.
Ta tahab meid Taevasse minekuks ette valmistada.
Kui jõuame, marsivad pühakud sisse.
See on tõsine ja üllatas mõnesid teist.
Seda te ei oodanud.
Arvasite, et räägin patustest, kes põrgusse kõik lähevad.
Nad lähevadki
ja see motiveerib meid minema neid päästma, kuni on aega.
Seda öeldes hoidke seda hirmu südames,
et pärast neile jutlustamist ei satuks te ise hukatusse.
Põrgu on tõsine teema.
Sellel on kristlastele suur mõju.
See mõjutab meie ülistamist.
Usun, et see mõjutab ülistamist kahel viisil.
See suurendab tänulikkust selle eest, mida Jumal meie heaks teinud on.
Kui võtad veini ja leiba, siis oled nii tänulik,
et ütled: "Aitäh, aitäh!"
Kreeka keeles ütleksid: "Eucharisteo, eucharisteo (viide armulauale)!"
Armulaud tähendab tänu,
et Tema läks läbi põrgu, et mina ei peaks sinna minema.
See suurendab tänulikkust ja ka austust.
Jumalakartus saab kirikus taastatud.
See ilmneb ülistamisel ning pühaduses.
Kui sa ei karda, kaob tänu patule ka eesmärk.
Sa ei võta seda enam tõsiselt.
Jumalast oleks täiesti ebaaus
saata uskmatu abielurikkumise eest põrgusse,
kuid pigistada silm kinni, kui usklik teeb seda pattu.
Paljud arvavad, et neil on kõik korras.
Öeldes: "Ta võib olla prostituut ja tarvitada narkootikume,
kuid kiitus Jumalale, et Ta sai 9-aastaselt päästetud."
Selline jutt on segane.
Piibel ütleb, et järgige pühadust, ilma milleta ei näe keegi Jumalat.
See mõjutab ka meie evangeliseerimist.
Me ei too inimestele killukest õnne ning lahendust nende muredele.
Me päästame neid põrgust.
See ongi evangelism.
Päästame mõttetust ja jumalatust igavikust.
Me ei tee neile vaid väikest heategu.
"Tulge kirikusse!
Seal on soe ja sõbralik ning sulle meeldiks."
Me ei püüa tuua inimesi religioossesse klubisse.
Me päästame inimesi tulest.
See on alati olnud misjonitöös suureks motivatsiooniks.
See mõjutab meid mitmel moel.
Viimaks, need, kes põrgut kardavad, lähevad lihtsamini märtrisurma.
Jeesus ütles, et ärge kartke neid, kes tapavad vaid ihu,
pigem kartke Teda, kes tapab ihu ja hinge põrgus.
Inimeste hirmu ravimiks on hirm Jumala ees.
Väikeste hirmude raviks on suur hirm.
See on tõsi, et väikesed hirmud kaovad suure ees.
Suureks hirmuks ongi põrgusse sattumine.
Kui seda kõige rohkem kardad, siis ei teki millegi ees hirmu.
Kes Jumalat kardavad, ei karda kedagi ega midagi muud.
Üks varaseim märter, Polykarpos Smyrna.
Teda ähvardati tulisel raual elusalt põletamisega.
Polykarpos ütles: "Ähvardate mind tulega, mis tapab keha?
Mina kardan aga igavest tuld."
Nii ta suri.
See annab kristlastele julgust.
Kui kardad Jumalat, kaovad teised hirmud.
Sel juhul pole teiste jaoks teraapiat vaja.
Saad karta vaid Jumalat.
Uues ja Vanas Testamendis
on Jumala kartmisest sama palju kirjas.
See käib kristlaste elu juurde.
Meie Jumal on põlev tuli.
Seega austame Teda, kui Teda ülistame!
Aitab põrgust.
Tahan Teid taevasse aidata.
Järgmine kord räägime Jumala auhiilgusest.
Tõlge: Kairi Mänd