o
VIIMEISET TAPAHTUMAT
OPETUSSARJAN AIHEITA: -
KRISTUKSEN PALUU
TUOMIOPÄIVÄ
HELVETIN RANGAISTUS
TAIVAANPALKINTO
VIIMEISET TAPAHTUMAT
TUOMIOPÄIVÄ
Puhumme tulevaisuudesta, emme lähitulevaisuudesta, -
vaan lopullisesta tulevaisuudesta.
Siihen liittyy neljä tosiasiaa.
Kristityt kutsuvat näitä viimeisiksi asioiksi.
Ne ovat Kristuksen paluu, tuomiopäivä, helvetti ja taivas.
Kolmen seuraavan luennon aihe on melko vakava.
Liian monet kristityt haluavat syödä pullasta vain rusinat.
He eivät halua kuulla vakavista aiheista.
Kävin vaimoni kanssa hiljattain Zürichin tuomiokirkossa.
Länsioven yläpuolella on maalattu kivifriisi.
Se kuvaa tuomiopäivää.
Toiset puetaan valkoisiin ja toiset heitetään helvetin tuleen.
Lähikuvassa näkyy niitä, jotka heitetään helvettiin.
Aina kun ihminen meni jumalanpalvelukseen, -
häntä muistutettiin tuomiopäivästä.
Sitä on hyvä miettiä.
Kirjoitusten yleisin ennustus on profetia Kristuksen paluusta.
Toiseksi yleisin on profetia tuomiopäivästä.
Luen kolme sananpaikkaa.
Paavali sanoi Ateenan Areiopagilla: -
"Jumala on säätänyt päivän, jona Hän on tuomitseva maanpiirin" -
"vanhurskaudessa sen miehen kautta, jonka Hän on siihen määrännyt."
2. Kor. 5:ssä on toinen Paavalin profetia: -
"Kaikkien meidän pitää ilmestymän Kristuksen tuomioistuimen eteen," -
"että kukin saisi sen mukaan, kuin ruumiissa ollessaan on tehnyt," -
"joko hyvää tai pahaa."
Hepr. 9:ssä on hyvin tuttu jae.
"Ihmiselle on määrätty, että heidän kerran on kuoleminen," -
"mutta sen jälkeen tulee tuomio."
Meille kaikille on määrätty kaksi päivää, -
joita ei voi merkitä kalenteriin, sillä emme tiedä ajankohtia.
Ne ovat kuolinpäivä ja tuomiopäivä.
Ne ovat eri päiviä.
Meillä on eri kuolinpäivät.
Se kaiverretaan hautakiveen, jos sellainen on.
Tuomiopäivä on kaikilla sama.
Kaikilla on nämä kaksi päivää edessä.
Viisas pitää kummatkin mielessä.
Jos ajattelee vain kuolinpäivää, ajautuu helposti syntiin.
Jos pitää mielessä kummatkin, on helpompi pysytellä erossa synnistä.
Ihminen, joka ajattelee vain kuolinpäivää, -
saattaa yrittää hakea nautintoa, niin kauan kun hän vielä voi.
Jos muistaa, että kuoleman jälkeen on vielä tuomiopäivä, -
vaikutus elämäntapaan on luultavasti päinvastainen.
Silloin ratkaisee päivien laatu, ei määrä.
Ihmiset eivät enää pelkää kuolemaa.
Pelätään kuolemisprosessia, etenkin jos se on pitkä tai kivulias.
Vain harvat pelkäävät kuolemaa itseään.
Sitä yritetään toki pitää kaikin tavoin loitolla.
Ihmiset eivät enää pelkää kuolemaa, -
koska monet eivät usko tuomiopäivään.
Ajatus tuomiopäivästä saa pelkäämään kuolemaa.
Kuoleman jälkeen ei enää voi valmistautua tuomiopäivään.
Vaikka emme tiedä hetkeä, ne on syytä pitää mielessä.
Yritämme unohtaa kummatkin, -
koska ne herättävät vakavaa pohdintaa.
Kumpaakaan ei ole helppo ajatella.
Sisimmässämme uskomme, että tuomiopäivä on oikein ja tarpeen.
Meistä jokin osa vaatii tuomiopäivää.
Sitä aiheuttaa kaksi asiaa.
Niistä ensimmäinen on elämän epäoikeudenmukaisuus.
Kukaan ei voi sanoa, että elämä on reilua.
Lapset oppivat sanomaan ensimmäisenä: "Ei ole reilua".
Jotkut hokevat sitä läpi ikänsä.
Minut kutsuttiin sairaalaan tapaamaan miestä.
Hän oli pyytänyt pappia, ja omaiset löysivät yhteystietoni.
Mies kysyi: "Miksi Jumala on tehnyt tämän minulle?"
"Mitä pahaa olen tehnyt, kun jouduin sairaalaan?"
Mies ei ollut koskaan aiemmin ollut sairaalassa.
Hän oli 96-vuotias.
Hän ei ollut eläessään ollut sairaalassa.
Hänen sairaalajaksonsa arveltiin kestävän 10 päivää.
Siellä hän oli kauniiden naisten passattavana, -
mutta silti hän oli katkera Jumalalle.
Elämä on epäreilua.
Ei tiedetä, miksi toiset kärsivät paljon ja toiset vähän.
Daavid kirjoitti aiheesta kokonaisen Psalmin, Ps. 73: -
"Miksi pahat menestyvät ja elävät ainaisessa rauhassa?"
"Olen yrittänyt elää puhtaasti, mutta olen saanut vain kärsimystä."
Tässä maailmassa viattomat kärsivät ja pahat eivät joudu vastuuseen.
Viattomat joutuvat yliajetuiksi ja syylliset pakenevat paikalta.
Syyllisiä ei yleensä löydetä.
Elämän epäreiluus vaatii sitä, että asiat oikaistaan eräänä päivänä.
Raamatun mukaan tulee vielä päivä, jolloin paha saa palkkansa.
Jokainen joutuu tekemään tiliä teoistaan.
Sisimmässämme tiedämme, että niin pitää tapahtua.
Elämän epäoikeudenmukaisuus vaatii sitä.
Olin jokin aika sitten käymässä Palermossa Sisiliassa.
Palermossa tehdään vuosittain 200 henkirikosta.
Vierailuni aikana vangittiin 41 mafiajohtajaa.
Valamiehistö piti heitä syyllisinä, mutta tuomari vapautti jokaisen.
Voitteko kuvitella, millaiset olivat kaupunkilaisten tunnot?
Monet kyselivät, missä on oikeudenmukaisuus.
Ihmiset eivät noudata lakia, koska oikein tekeminen ei kannata.
Sen takia tarvitaan tuomiopäivää, -
jolloin vääryydet korjataan ja oikeus voittaa.
Tuomiopäivälle on toinenkin syy, Jumalan oikeudenmukaisuus.
Elämän epäreiluuden lisäksi sitä vaatii Jumalan oikeudenmukaisuus.
Jumala on sallinut meidän tehdä vääryyttä toinen toisillemme.
Hän ei silti ole sulkenut siltä silmiään, vaikka siltä vaikuttaa.
Hän on pannut merkille kaiken.
Ellei Jumala rankaise pahuutta, Hän ei ole hyvä Jumala.
Tuomiopäivää tarvitaan, koska Hän on hyvä.
Jos Hän sulkisi silmänsä kaikelta pahalta, -
Häntä ei voisi sanoa hyväksi.
Hän on myös maailmankaikkeuden kuningas.
Muinaisten kuninkaiden tehtävä oli toimia tuomareina.
Maamme oikeuslaitos toimii yhä kuningattaren nimissä.
Jumala on Kuningas ja vetoomustuomioistuimen tuomari.
Hän on Isä, Kuningas ja tuomari.
Raamatussa sanotaan, ettei Jumala salli itseänsä pilkata.
Ihminen niittää sitä, mitä hän kylvää.
Tulee päivä, jolloin meidän on tehtävä tili.
Jumala ei tuomitse meitä joka perjantai.
Kysyin eräältä liikemieheltä, miksei hän pelkää Jumalaa.
Hän vastasi: "Jumala ei painosta yhtä paljon kuin muut velkojat."
Jumala ei painosta meitä, mutta eräänä päivänä kohtaamme Hänet.
Jumalan oikeudenmukaisuus vaatii sitä.
Miksi kaikki tuomitaan yhdessä tuomiopäivänä?
Miksei Jumala tuomitse meitä kuolinpäivänämme?
Miksi pitää odottaa vielä kuolemankin jälkeen?
Vastaus on yksinkertainen.
Kaikkien täytyy nähdä se, että oikeudenmukaisuus toteutuu.
Oikeudenmukaisuudella ei ole mitään salattavaa.
Epäoikeudenmukaisuuden on piileskeltävä.
Maamme oikeussaleissa on lehdistöaitiot.
Kun vanhurskautta puolustetaan, kaikkien täytyy nähdä se.
Siksi Jumala on määrännyt päivän, jolloin kaikki tuomitaan julkisesti
Silloin näemme, miten vanhurskaus toteutuu.
Sen jälkeen kukaan ei voi syyttää Jumalaa epäreiluudesta.
Sinä päivänä saatetaan kunniaansa kolme asiaa.
Ensimmäisenä kunniaansa saatetaan Jumala.
Miten usein olemmekaan arvostelleet Jumalan toimia?
"Miksi Jumala antoi lapseni kuolla? Miksi Hän antoi vanhempieni erota?"
Silloin ajattelemme, että osaisimme toimia Häntä paremmin.
Arvostelemme Hänen tapaansa pitää meistä huolta -
ja hoitaa kuninkuuttaan.
Jumalan kunnia palautetaan kaiken arvostelun jälkeen.
Eräänä päivänä ymmärrämme Jumalan teot -
ja tiedämme, että Hän oli oikeassa.
Olemme kuin Nebukadnessar, joka sairastui mieleltään, -
parantui ja vasta sitten tunnusti Jumalan.
Silloin Nebukadnessar sanoi: "Kaikki, mitä teet, on oikein."
Kerran koko maailma ymmärtää sen.
Jumala saatetaan kunniaansa.
Jokainen näkee, että kaikki Jumalan teot olivat oikein.
Toivomme onkin, että eräänä päivänä ymmärrämme asiat, -
joita emme nyt pysty käsittämään.
Emme nyt näe asioita Hänen tavallaan.
Muistatko, miten Abraham väitteli Jumalan kanssa Sodomasta?
Jumala sanoi: "Näytänkö hänelle, että tuhoan kaupungin?"
Hän näytti sen Abrahamille.
Abraham sanoi: "Jos kaupungissa on viisikymmentä hyvää ihmistä," -
"hukutatko heidätkin koko kaupungin kanssa?"
Jumala vastasi: "En."
Jos siellä on 45 vanhurskasta, tuhoatko kaupungin? - En.
40, 30, 20, 10?
Abraham yritti suojella veljenpoikaansa Lootia.
Hän yritti saada Jumalaa säästämään kaupungin yhden miehen takia.
Abraham sanoi: "Eikö kaiken maan tuomari tekisi oikeutta?"
Kun emme ymmärrä kaikkea, -
joudumme pohtimaan uskoamme siihen, että Jumala tekee aina oikein.
Kun lapsesi kuoli, et ymmärtänyt, miksi niin piti käydä.
Luotatko siihen, että Jumalan teot ja sallimus ovat aina oikeat?
Vai kysytkö: "Miksi?"
"Jos minä olisin Jumala, en olisi sallinut tätä?"
Tuomiopäivänä näemme, että Jumala on tehnyt kaiken oikein.
Se tulee olemaan suuri helpotus.
Tuomiopäivänä myös Jeesus saatetaan kunniaansa.
Ihmisistä suurin osa suhtautuu Häneen välinpitämättömästi.
Hänen nimestään on tehty kirosana.
Jeesuksen nimi on useammin uskosta osattomien kuin uskovien huulilla.
Kun lyödään vasaralla sormeen, sanotaan: "Jeesus Kristus".
Kuinka he kehtaavat!
He ovat pettyneet Häneen.
He sanovat: "Mitä hyvää kristinusko on saanut aikaan?"
Ihmiset ajattelevat, että Gandhi on tehnyt enemmän hyvää kuin Jeesus.
Jeesus saatetaan kunniaan.
Maailma näki Jeesuksen edellisen kerran alastomana ristillä.
Tuomiopäivänä Hänet nähdään kunniaansa saatettuna.
Jokainen polvi notkistuu ja kieli tunnustaa, että Hän on Jumala.
Myös Jumalan kansa saatetaan kunniaansa.
Tiedättekö, montako kristittyä kuoli viime vuonna Jeesuksen takia?
Hämmästyisittekö, jos sanoisin 3000, 30 000 tai 300 000?
Viimeinen luku oli hieman liioiteltu.
Arvioiden mukaan 286 000 ihmistä kuoli Jeesuksen tähden vuonna 1990.
Ihmisiä on 2000 vuoden ajan tapettu joka vuosi, -
koska he ovat rakastaneet Herraa.
Maailma on hyljeksinyt heitä.
Jumalan kansa saatetaan kunniaansa tuomiopäivänä.
Hänen takiaan kärsimään joutuneet saatetaan kunniaansa.
Oikeus toteutuu, ja sen nähdään toteutuvan.
Siksi tarvitaan tuomiopäivää.
Tästä huolimatta jokin meissä ei pidä ajatuksesta.
Meistä tuomiopäivä on hyvä ajatus kaikkien muiden kannalta, -
kunhan vain meitä ei oteta lukuun.
Syyttelemme toisia mutta keksimme tekosyitä, kun toimimme samoin.
Haluamme, että heitä rangaistaan asioista, joita itsekin teemme.
Näkemyksemme on vääristynyt.
Tiede on antanut hyviä tekosyitä teoillemme, -
nimittäin geenit ja ympäristön.
Biologian mukaan olemme tulosta geeneistämme.
Psykologian ja sosiologian mukaan olemme kasvatuksen tulosta.
Enää ei puhuta syntisistä. Kaikki ovat uhreja, -
jotka tarvitsevat eheytymistä. Ei puhuta anteeksiannosta.
Olen seurannut läheltä monia oikeudenkäyntejä.
Jossakin vaiheessa paras tapa välttää tuomio -
oli vedota syyntakeettomuuteen, joka johtui menneisyyden traumoista
Syytetty saattoi välttää rangaistuksen ja saada hoitoa.
Jossakin vaiheessa monet tuomarit hyväksyivät sen.
Olen neuvonut syytettyjä kantamaan vastuun.
Meistä jokainen on valintojensa summa.
Jokainen yli 40-vuotias on vastuussa kasvoistaan.
Joillakin on varaa nauraa, toisilla ei.
Jos olet yli 40 etkä pidä ulko- näöstäsi, tiedät, ketä syyttää.
40-vuotiaaksi asti ihmisellä on syntymästä saakka olleet piirteet.
Yli 40-vuotiaalla on ulkonäkö, jonka on itse antanut itselleen.
Olet vastuussa siitä, millaiseksi olet tullut.
Olen kuullut syytetyn sanovan: "Jouduin huonoon seuraan."
Hän ei sanonut: "Valitsin vääriä ystäviä."
Ikään kuin hän tahtomattaan olisi ajautunut huonoon seuraan.
Ihmiset ovat nousseet lähtö- kohdistaan ja samoin pudonneet.
Todellisia tekijöitä luonteemme kehittymisessä -
ovat elämämme valinnat.
Olemme tulosta valinnoistamme.
Tuomiopäivänä vastuumme paljastuu.
Ei tarvitse pelätä, että meitä syytettäisiin jostakin, -
mitä emme ole tehneet.
Jumala ei syytä sellaisesta, mille emme voi mitään.
Minua huolestuttavat eniten asiat, jotka olisin voinut muuttaa.
Epäoikeudenmukaisuutta ei tarvitse pelätä tuomiopäivänä.
Jumala ei syytä sellaisesta, mihin emme voi vaikuttaa.
Hän syyttää meitä asioista, joista olimme vastuussa.
Ne pitävät sisällään myös asioita, jotka jätimme tekemättä.
Oppilas kysyi opettajalta: -
"Ethän syytä minua asioista, joita en ole tehnyt?"
Opettaja vastasi: "En tietenkään."
Oppilas sanoi: "En ole tehnyt läksyjä."
Joskus syntiä on myös tekemättä jättäminen.
Synnintunnustuksessa pyydämme anteeksi myös asioita, -
joita emme ole tehneet.
Todellinen pelko kohtaa niitä, jotka tietävät tehneensä syntiä.
Mitä vanhemmaksi tulee, sitä suuremmaksi pelkokin tulee.
Vanhempana tuntee itsensä paremmin.
Olemme pohjimmiltamme hyvin itsekeskeisiä.
Yleensä ajattelemme ensimmäisenä omia tunteitamme.
Seuraavaksi ajattelemme muiden tunteita.
Vasta viimeiseksi ajattelemme Jumalan tunteita.
On paljon niitä, jotka eivät tiedä, että Jumalallakin on tunteet.
Raamattu on täynnä Jumalan tunteita.
Toivottavasti Raamattusi erottelee runollisen ja proosallisen tekstin.
Proosallinen teksti näyttää sanomalehtitekstiltä.
Teksti ulottuu palstan reunasta reunaan.
Runollinen teksti on keskitettyä.
On hyvin tärkeää erottaa, -
miksi Jumalan puhe on joskus proosaa ja joskus runoutta.
Kun teksti on proosaa, Jumala kertoo ajatuksistaan.
Kun Jumala puhuu tunteistaan, Hän ilmaisee itseään runoin.
Me teemme sanoin. Rakastuneina kirjoitamme runoja, -
koska haluamme ilmaista tunteitamme.
Raamattu on täynnä Jumalan tunteita.
On asioita, jotka murehduttavat tai ilahduttavat Jumalaa.
Jotkin asiat saavat Hänet voimaan pahoin tai vihastuttavat Häntä.
Tuomiopäivä liittyy vahvasti Jumalan vihaan.
Uudessa testamentissa on kaksi vihaa tarkoittavaa sanaa.
Toinen tarkoittaa hitaasti sisällä kytevää vihaa.
Toinen tarkoittaa nopeasti ohi menevää kuohahtavaa vihaa.
Kummanko tyyppinen viha on teidän ongelmananne?
Nosta kätesi, jos kärsit hitaasti kytevästä sisäisestä vihasta.
Ihmiset eivät aina edes huomaa vihaasi.
Kuinka moni on äkkivihainen? Kuinka moni tunnistaa kumpaakin?
Kuinka moni ei pidä käden nostamisesta?
Yksi
Mitä luulet, kumpaa Jumalan viha on?
Vastaus on: kumpaakin.
Oletko koskaan laittanut maitokattilaa liedelle?
Sitten aloit seurustella vieraiden kanssa.
Yhtäkkiä maito kuohahti yli.
Jos olisit vartioinut kattilaa, niin ei olisi tapahtunut.
Olisit nähnyt maidon kiehuvan ja olisit ottanut kattilan liedeltä.
Kun huomio on kääntynyt pois, maito kiehuu yli äkkiarvaamatta.
Maito kuohahtaa liedelle, joka pitää puhdistaa.
Tällä hetkellä Jumalan viha kytee pinnan alla.
Siksi monet eivät huomaa sitä.
Kaikki merkit viittaavat siihen, että Jumalan viha on yllämme.
Room. 1:ssä on kuvaus yhteiskunnasta, -
jonka yllä on Jumalan viha.
Se ei niinkään näy suurina katastrofeina.
Se näkyy ihmisissä etenkin mässäilynä.
Ruoasta ja seksistä tulee pakkomielle.
Kun Jumalan viha syttyy yhteiskunnan ylle, -
ihmiset alkavat harjoittaa luonnonvastaista yhteyttä, -
etenkin homoseksuaalisia suhteita.
Näin tapahtuu ruumiille, kun Jumalan viha on yhteiskunnan yllä.
Ihmisten mielissä kehittyy asosiaalista käytöstä.
Room. 1:ssä on luettelo, joka on kuin suoraan poliisin tiedotteesta.
Siihen kuuluu kapinallisuutta -
ja tottelemattomuutta vanhempia kohtaan.
Room. 1:ssä on pitkä lista kapinallisista asenteista, -
jotka johtavat väkivaltaisuuksiin ja laittomuuteen.
Jos nämä ovat merkkejä Jumalan kytevästä vihasta, -
olisi rohkeaa väittää, ettei Jumalan viha ole Britannian yllä.
Monet eivät edes tiedä että Jumalalla on tunteet.
He eivät huomaa Hänen kytevää vihaansa.
Uuden testamentin mukaan Jumalan viha kuohahtaa yli tuomiopäivänä.
Sitä kutsutaan Jumalan vihan päiväksi.
Silloin Jumalan viha räjähtää niin, että kaikki näkevät Hänen vihansa.
Se on mielenkiintoinen näkökulma tuomiopäivään.
Silloin Jumalan viha tulee esiin.
Sinä päivänä ihmiset pyytävät vuoria kaatumaan heidän päälleen.
He eivät halua kohdata Jumalan ja Jeesuksen vihaa.
"Kaatukaa päällemme, ettei meidän tarvitse nähdä Karitsan vihaa."
Puhuin aiemmin maanjäristyksistä.
Ihmiset mieluummin murskaantuisivat maanjäristyksessä -
kuin kohtaisivat Jumalan ja Jeesuksen vihan.
Se on vakava kuvaus.
Room. 2:ssa puhutaan paljon Jumalan vihan päivästä.
Meitä käskemään kohtaamaan Jumalan viha nyt, -
ettei se pääse kasaantumaan ja kuohahtamaan yli.
Luettelen muutamia asioita, jotka mainitaan Room. 2:ssa.
Ensinnäkin kaikki kohtaavat tuomiopäivän.
Ei ole poikkeuksia.
Kaikki maan päällä eläneet ihmiset herätetään.
Myös epävanhurskaat nousevat kuolleista vanhurskaiden kanssa.
Kaikki saavat uuden ruumiin.
Sen jälkeen kaikki joutuvat tuomittavkiksi, -
olitpa suuri tai mitätön, kuuluisa tai tuntematon.
Jokainen tuomitaan henkilökohtaisesti.
Silloin kukaan ei seiso rinnallamme.
Seisomme yksin.
Emme pysty piileskelemään kenenkään takana.
Tämä kerrotaan Raamatussa hyvin selvästi.
Vaikka olemme kaikki yhdessä, jokainen tuomitaan erikseen.
Olemme yksin, erossa sukulaisista ja ystävistä.
Toiseksi, kuten olen kertonut jo aiemmin, -
tuomarimme on Jeesus eikä Jumala.
Ihminen, Jeesus, on tuomari.
Se ei juurikaan lohduta minua.
Jeesus pystyy näkemään ihmisen lävitse sydämeen.
Kolmanneksi minkälaisia todisteita tuomiopäivänä tarkastellaan?
Mitkä todisteet määräävät, vapautetaanko meidät -
vai todetaanko syylliseksi?
Kerron, mitkä eivät ole todisteita.
Meitä ei tuomita ulkoisen olemuksen perusteella.
Me olemme hyviä huijaamaan toinen toistamme.
Voimme huijata toisia ulkoasullamme.
Voimme piiloutua maskin taa. Voimme kätkeä tunteemme.
Sinä päivänä maskit eivät merkitse mitään.
Jumala ei tarkastele ulkoista olemusta.
Toiseksi meitä ei tuomita vakuuttelumme perusteella.
Monet sanovat rakastavansa Herraa ja uskovansa.
Monet sanovat: "Herra, Herra!"
"Emmekö ajaneet ulos pahoja henkiä nimessäsi?"
Tuomiopäivänä se on merkityksetöntä.
Sitä, mitä me sanomme itsestämme, ei oteta lukuun.
Kolmanneksi meitä ei tuomita maineemme perusteella.
Emme voi pyytää Häntä kuuntelemaan muiden ihmisten mielipiteitä meistä
Meidät tuomitaan kahden todisteen perusteella.
Ne ovat tekomme ja sanamme.
Raamatussa kutsutaan täydelliseksi sitä, -
joka ei ole koskaan lausunut vääriä sanoja.
Se on hyvä pyhyyden mittari.
Kuinkahan moni olisi iloinen, -
jos kaikki tekomme näkyisivät taustalla valkokankaalla -
kaikkien nähtävillä?
Tai mitä jos kaikki sanamme, myös salassa lausutut, -
toistettaisiin kaikkien kuullen?
Kuinkahan moni ystävyyssuhde katkeaisi?
Jeesuksen mukaan joudumme tuomiolle jokaisesta turhasta sanasta.
Turhat sanat ovat niitä, joita me lausumme ajattelemattomasti.
Niitä tulee, kun olemme väsyneitä tai vihaisia.
Tämä on yksi todiste.
Jumala on oikeudenmukainen. Hänellä ei ole lellikkejä.
Jeesus sanoi erään hyvin vakavan asian tuomiopäivästä.
Hänen mukaansa silloin ihmisten salaisuudet tuomitaan.
Mikä kuiskataan kammioissa, se katoilta julistetaan.
Silloin tuomitaan ihmisten salaisuudet, -
asiat, jotka vain Jumala tietää.
Tämä ei ole mukava aihe.
Sitten Jumalan sanotaan olevan niin oikeudenmukainen, -
että Hän tuomitsee meidät vain saamamme valon mukaan.
Se vastaa kysymykseen, -
miten tuomitaan ne, jotka eivät ole ikinä kuulleet.
Minulta kysytään sitä usein. Vastaan: "Haluatko lähetystyöhön?"
Tätä kysyvät eivät halua mennä kertomaan ilosanomaa.
He etsivät vain vikaa kristinuskosta.
Raamatun vastaus on selvä: -
niitä, jotka eivät ole koskaan kuulleet, ei tuomita siitä.
Paavalin mukaan ne, jotka tuntevat vain kymmenen käskyä, -
tuomitaan niiden perusteella.
Ne, jotka eivät tunne niitäkään, tuomitaan omantunnon mukaan.
Se on täysin oikeudenmukaista.
Jumala tuomitsee meidät saamamme valon mukaan.
Kaikki toki ovat saaneet tietyn määrän valoa: -
joko upotettuna omaantuntoonsa tai ulkopuolisesta luomakunnasta.
Luomakunnasta käy ilmi, että on olemassa ihmistä suurempi voima.
Omastatunnosta käy ilmi, että tuo voima erottaa oikean ja väärän.
Vapaaksi julistetaan se, -
joka voi sanoa toimineensa aina omantunnon mukaan.
Kukapa voi niin sanoa? Se on ongelma.
Jokainen ihminen maan päällä tuntee oikean ja väärän eron.
Raamatun mukaan Jumala on kirjoittanut lakinsa sydämiimme.
Siitä todistaa se, että avaamme auliisti suumme, -
jos ajattelemme toisen olevan väärässä.
Meidät voisi tuomita asioista, joista olemme muita moittineet.
Jaamme helposti tuomioita, vaikka toimimme itse samoin.
Psykologien mukaan arvostelemme tavallisesti muita sellaisesta, -
mitä itse teemme tai haluamme tehdä.
Kristityissä maissa kasvaneet tuomitaan -
heidän saamansa valon määrän mukaan.
Juutalaisessa tai pakanallisessa kulttuurissa kasvaneet tuomitaan -
heidän saamansa valon määrän mukaan.
Siksi Raamatussa voidaan sanoa, -
että Sodoma ja Gomorra pääsevät tuomiopäivänä vähemmällä -
kuin Kapernaum, sillä ne eivät nähneet Jeesuksen ihmeitä.
Sodoma, Gomorra ja Kapernaum ovat hävinneet maan kamaralta.
Ne olivat nähneet valon, ja sen mukaan ne tuomittiin.
Jumala ei rankaise siitä, mitä ettemme ole tienneet -
eikä valosta, jota emme ole saaneet.
Tosin jokainen on saanut tarpeeksi valoa, -
jotta osaa erottaa oikean ja väärän.
Mikä on tuomio tuona päivänä?
Kaikki todetaan syyllisiksi.
Miksi järjestää tuomiopäivä, kun kaikki kuitenkin ovat syyllisiä?
Seurasitko This Is Your Life -ohjelmaa?
Ohjelma oli yleensä kiinnostava.
Siinä oli kerran mies, jonka tunsin. Hän oli roisto.
Hän oli isovanhemmillani töissä.
Ohjelmassa hänet esitettiin sankarina ja pyhimyksenä.
Sitä ei ollut mukava katsella.
Jos lukee lehtiartikkeleita, löytää kaikenlaisia kammottavia asioita.
Ne sensuroitiin tarkasti ja valittiin vain parhaat palat.
Eräänä päivänä kirjat avataan.
Kirjaan on taltioitu kaikki, ei vain mukavat palat -
eivätkä ihmisten mielipiteet.
Tuomiopäivänä avataan onneksi myös toinen kirja.
Se on Karitsan elämänkirja.
Se sisältää huonojen ihmisten nimet.
Heistä tulee Jeesuksen sukulaisia.
Heidän nimensä kirjoitetaan Jeesuksen nimen alle.
Jeesus vapautetaan, koska vain Hän on elänyt täydellisen elämän.
Ainoa toivoni on se, että nimeni on tuossa kirjassa Hänen nimensä alla.
Seuraavassa ohjelmassa sanon, että nimi voidaan pyyhkiä sieltä pois.
Jos nimesi on kirjassa tuomiopäivänä, sinut vapautetaan.
Eikö olekin uskomatonta?
Kerron myöhemmin, miten se on mahdollista.
Se on ainoa toivomme.
Kun kirjat avataan sinä päivänä -
ja minun elämästäni kertova kirja avataan, -
ainoa toivoni on, että nimeni on yhä Jeesuksen kirjassa, -
Hänen nimensä alla ja kätkettynä Häneen.
Silloin Jumala voi vapauttaa minut.
On hyvä ajatella tuomiopäivää ja muistuttaa ihmisiä siitä, -
että meillä on kaksi määräpäivää, kuolinpäivä ja tuomiopäivä, -
jolloin teemme tiliä Jumalalle elämästämme.
On vain kaksi mahdollista tuomiota: syyllinen ja syytön.
Seuraavaksi tarkastelemme, mitä tapahtuu syyllisille.
Lopuksi puhun siitä, mitä vapautetuille tapahtuu.
Nähdään ensi kerralla!
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKH 1376A
Suomennos: Marianne Tenetz