o
KARISMAATIKOT JA EVANKELIKAALISET - SANA JA HENKI YHDESSÄ
EVANKELIKAALISEN JA KARISMAATTISEN AJATTELUN YHTEISET PIIRTEET
HENGEN LAHJAT
ONKO SEURAKUNTA AINA OLLUT KARISMAATTINEN?
MIKSEIVÄT EVANKELIKAALIT OLE OLLEET KARISMAATTISIA?
SOPU ERIMIELISYYKSIIN: TEOLOGIA, PROFETIA, KASTE, KIELET, PYHÄ ELÄMÄ
KARISMAATIKOT JA EVANKELIKAALIT: OLEMMEKO VALMIITA TULEMAAN YHTEEN?
OSA 4: USKOONTULO JA KIELILLÄPUHUMINEN
Tässä jaksossa käsittelen kahta eri aihealuetta, -
joissa suuntauksilla on erimielisyyksiä.
Ensimmäinen alue on uskoontulo ja Jumalan valtakuntaan tuleminen.
Miten aloitamme elämän opetuslapsena?
Aloitustapa näyttää määrittävän, miten matka jatkuu.
Voin kääntymistavasta kertoa, millaista on ollut jatko.
Olen kirjoittanut kirjan Terve kristityn syntymä, -
koska monilla kristityillä on ollut huono syntymä.
Karismaatikot ja evankelikaalit suhtautuvat tähän eri tavoin.
Ero selviää kysymällä, miten ja milloin saamme Pyhän Hengen.
Vastaukset eroavat melkoisesti, -
sen mukaan onko vastaaja helluntailainen vai evankelikaali.
Ensin puhun karismaatikoille, etenkin helluntailaisille.
Heidän on syytä muistaa, että Pyhän Hengen saaminen ei ole toistuvaa.
Perinteinen helluntailaisuus näkee, että Henki saadaan kahdesti, -
kääntymyksessä ja Pyhän Hengen kasteessa.
Ensimmäinen kerta on tiedostamaton ja pelastukseksi.
Toinen kerta on tietoinen ja palvelutehtävää varten.
Tätä jaottelua ei löydy Raamatusta.
Se on ainutkertainen tapahtuma pelastukseksi ja varustukseksi.
Alkuseurakunnan opetuslapset saivat Hengen kerran.
"Toinen siunaus" on epäraamatullinen termi ja teologia.
Pahimmillaan se jakaa uskovat 1. ja 2. luokan kristittyihin.
Seurauksena on elitismi, jossa muita latistetaan.
Joskus tämän opin kannattajat vetoavat Joh. 20:22:een, -
jossa Jeesus puhalsi opetuslapsiin ja sanoi: "Ottakaa Pyhä Henki."
Se oli paljon ennen helluntaita.
Jotkut väittävät sen perusteella, että saamiskertoja on kaksi: -
opetuslapset saivat Pyhän Hengen pääsiäisenä ylähuoneessa -
ja toisen kerran helluntaina.
Johanneksen evankeliumi ei tue tätä näkemystä.
Tuomas ei ollut paikalla. Milloin hän sai Pyhän Hengen?
Toiseksi tapahtumaan liittyvistä seurauksista ei puhuta mitään.
Sanotaan vain, että Kristus puhalsi heidän päällensä.
Sitten Hän sanoi: "Ottakaa vastaan."
He kuulivat puhalluksen ja saivat käskyn, ei muuta.
Uskon sen olleen harjoittelua helluntaita varten.
Kun he kuulivat humauksen, he tiesivät, -
että Jeesus puhalsi heidän päälleen taivaasta -
ja että heidän piti nyt vastaanottaa.
Jos Hän olisi antanut Hengen yläsalissa, -
Hän olisi ensin antanut käskyn ja vasta sitten puhaltanut.
Se oli pelkkää harjoitusta tulevasta.
Myöhemmin opetuslapset sanoivat saaneensa Pyhän Hengen helluntaina.
Meidän on oltava tietoisia kahdesta vaiheesta.
Hengen kaste ei ole "toinen siunaus". Se on osa ensimmäistä.
Se voi ja sen pitäisi tapahtua heti, -
kun henkilö tekee parannuksen, uskoo ja kastetaan.
On helpointa rukoilla sitä heti vesikasteen jälkeen.
Sitä ei kannata lykätä vuosia.
Kannattaa pyytää tuota siunausta heti alussa, -
jotta tietää omaavansa voiman elää kristittynä ja palvella muita.
Uudessa testamentissa Hengen vastaanottaminen -
on samaa kuin kaste Hengessä, täyttyminen, voitelu, sinetti, -
Hengen vuodatus, lankeaminen.
Näillä ilmauksilla kuvataan ensimmäistä siunausta.
Useimmissa tapauksissa UT:ssa se oli ensimmäinen siunaus.
Sitä ei viivytetty.
Viivyttely oli poikkeus.
Se tapahtui lähes aina heti vesikasteen jälkeen, -
kuten Jeesuksen tapauksessa.
Uudessa testamentissa on vain yksi poikkeus, Kornelius.
Kornelius sai Hengen ennen vesikastetta.
Syykin on selvä. Häntä ei olisi muuten kastettu.
Pietari ei olisi ollut valmis kastamaan pakanaa, -
jos hän ei olisi ollut varma Jumalan hyväksynnästä.
Henkikasteen pitäisi olla alussa, kiinteänä osana uskoontuloa.
Valitettavasti monien kristittyjen syntymä on ollut kehno
Esittelen kirjassani Terve kristityn syntymä -
neljä uudestisyntymän vaihetta: -
parannuksenteko synneistä, usko Jeesukseen Vapahtajana, -
vesikaste ja Pyhän Hengen saaminen.
Teemme parannusta Jumalaa kohtaan ja uskomme Jeesukseen -
ja saamme Pyhän Hengen.
Uusi uskova tulee heti alussa kolminaisuuden yhteyteen.
Henki saadaan kerralla. Se ei toistu.
Ainoa sana, joka toistuu on "täyttyminen".
Ketään ei kasteta tai sinetöidä Hengessä kahdesti, -
mutta uskovat täyttyvät jatkuvasti Hengestä.
Kaikki muut ilmaukset kuvaavat Hengen saamisen kokemusta alussa.
Tarkastellaan evankelikaalien näkemystä.
Haastan heitä pohtimaan, että uskominen ei ole vastaanottamista.
Uusi testamentti vahvistaa sen.
Evankelikaalien näkemyksen mukaan -
ihminen saa Hengen heti, kun hän uskoo Jeesukseen -
automaattisesti ja tavallisesti tiedostamatta.
Niitä ei eroteta toisistaan.
On kuitenkin selvää, että ne voidaan erottaa.
Samarialaisetkin uskoivat, vaikka eivät olleet vastaanottaneet Henkeä
Paavali kysyi Efesossa: "Saitteko Hengen, kun uskoitte?"
Paavalille oli selvää, että ne ovat kaksi eri asiaa.
Niiden pitäisi esiintyä yhdessä, mutta näin ei välttämättä ole.
Ne ovat erilliset ajassa ja sisällöltään.
Evankelikaalit ovat yhdistäneet uskon Jeesukseen -
ja Pyhän Hengen saamisen.
Tätä he kutsuvat Jeesuksen vastaanottamiseksi.
Näin evankelikaalit saarnaavat Uudesta testamentista poiketen.
Olet varmasti kuullut sanottavan: "Ota Jeesus vastaan, sydämeesi."
"Ota Hänet vastaan Vapahtajana ja Herrana."
Uudessa testamentissa ei helluntain jälkeen sanottu näin.
Jeesuksen vastaanottamisesta puhuttiin vain silloin, -
kun Hän vaelsi maan päällä ihmisenä.
Hänet voitiin vastaanottaa kotiin tai Hänet voitiin torjua.
Evankeliumeissa puhutaan Jeesuksen vastaanottamisesta ja torjumisesta.
Erästä jaetta käytetään nykyään virheellisesti.
Se on Joh. 1:12: Kaikille, jotka ottivat Hänet vastaan, -
Hän antoi oikeuden, ei voiman, tulla Jumalan lapsiksi, -
niille, jotka ovat syntyneet Jumalasta.
Tähän vedotaan usein väärin.
Tässä lauseessa jokainen verbi on menneessä aikamuodossa.
Se viittaa Jeesuksen maanpäälliseen aikaan.
Jae on irrotettu asiayhteydestä, joka kuuluu näin: -
Jeesus tuli omiensa tykö, ja nämä eivät ottaneet Häntä vastaan.
Mutta kaikille, jotka ottivat Hänet vastaan, -
Hän antoi oikeuden tulla Jumalan lapsiksi.
Tässä puhutaan siitä, että Jeesus tuli juutalaisten keskelle.
Jotkut ottivat Hänet vastaan, toiset eivät.
Kun Jeesus otettiin taivaaseen, Hän nousi pilviin -
ja taivaat ottivat Hänet vastaan.
Sen jälkeen Jeesusta ei ole voitu ottaa vastaan.
Hän on ylhäällä Isän oikealla puolella.
Sen jälkeen sanaa "vastaanottaa" käytetään Persoonasta, -
jonka Jeesus lähetti tilalleen.
Pietari ei puhunut helluntaina Jeesuksen vastaanottamisesta.
Hän sanoi: "Kääntykää ja ottakaa kaste syntien anteeksisaamiseksi."
"Niin te saatte Hengen lahjan."
Sen jälkeen kukaan ei puhunut Jeesuksen vastaanottamisesta.
Jeesus lähetti Hengen, joka on tärkeä ottaa vastaan.
Meidän tulee opastaa uutta uskovaa tekemään parannuksen, -
uskomaan Jeesukseen -
ja ottamaan vastaan Kolminaisuuden kolmannen Persoonan.
Evankelikaalit ovat yhdistäneet tämän kaiken.
Samalla he unohtavat parannuksen- teon, saati sitten muut, -
ja puhuvat vain Jeesuksen vastaanottamisesta.
Evankelikaalien on nähtävä, ettei uskominen ole vastaanottamista.
Täytyy uskoa Jeesukseen ja vastaanottaa Hengen lahja, -
jotta pääsee Pyhän Hengen yhteyteen heti alussa.
Vastaanottaminen on tiedostettua, ei tiedostamatonta.
Se antaa parhaan mahdollisen alun kristityn elämään.
Tarkistapa, löytyykö UT:sta helluntaipäivän jälkeen kohtia, -
joissa käskettiin ottamaan vastaan Jeesus.
Sellaista kohtaa ei löydy.
Sanaa "vastaanottaa" käytetään vain Pyhästä Hengestä.
Hän on läsnä. Voimme ottaa vastaan Hänet.
Herra Jeesus on Isän oikealla puolella.
Hän sanoi sen olevan parempi, että Hän menee pois -
ja lähettää tilalleen Pyhän Hengen.
Jos Jeesus eläisi maan päällä, -
miten usein Hän pääsisi seurakuntasi tilaisuuteen?
Yhtä usein kuin Billy Graham
Miten usein voit kutsua Pyhän Hengen seurakuntaasi?
Joka kerta
Jeesus voi olla vain yhdessä paikassa kerrallaan.
Pyhä Henki on läsnä kaikkialla.
Meidän on opetettava ihmisille oikein Jumalasta -
ja etenkin parannuksenteosta Jumalaa kohtaan, -
uskomisesta Jeesukseen ja Pyhän Hengen vastaanottamisesta.
Tämä on ihmisen oikeanlaista, UT:n mukaista tuomista Jumalan luo.
Pyhän Hengen vastaanottamista ei koskaan liitetä UT:ssa -
parannuksentekoon, uskoon ja vesikasteeseen.
Se on niistä erillinen ja niiden kanssa yhtä tärkeä.
Hengen vastaanottaminen ei ollut passiivista vaan aktiivista.
On tärkeä ottaa Hengen lahja vastaan aktiivisesti.
Laitoin kerran saarnatessani suklaapatukan pöydälle.
Sanoin: "Sen saa ensimmäinen lapsi, joka tulee hakemaan sen."
Lasten katseet olivat kiinnittyneet suklaapatukkaan.
Lopulta yksi poika tuli, nappasi sen ja repäisi sen auki.
Hän söi sitä kävellessään takaisin.
Muut lapset inhosivat häntä.
Viha ja kateus paistoivat muiden kasvoilta.
Kaikki olisivat voineet saada sen.
Lahjan vastaanottaminen on aktiivinen asia.
Lapset olisivat voineet ajatella: -
"Odotan, että suvereeni Jumala heittää patukan minulle."
Kohti kurottaminen on osa sitä.
Sanotaan, että helluntaipäivänä he alkoivat puhua.
Pyhä Henki ei hoitanut puhumista.
Ihmiset odottavat passiivisesti, eivätkä tartu aktiivisesti toimeen.
Tarvitaan aktiivista, kohti kurottuvaa uskoa.
Se on lahja, mutta se täytyy vastaanottaa.
Se Pyhän Hengen saamisesta.
Siirrytään seuraavaan kohtaan, kieliin.
Vihaan englannin kieli-sanaa. Se kuulostaa siansaksalta.
Kreikan sana, glossa, tarkoittaa ymmärrettävää kieliä.
Kunpa englanninkielinen käännös toisi esiin tämän merkityksen!
"He täyttyivät Hengellä ja puhuivat eri kielillä ymmärrettävästi."
Eikö kuulostakin paremmalta?
Kyse on eri kielistä.
Jumala ei ole englanninkielinen. Tiesittekö sen?
Hänen ei ole helpompi ymmärtää meitä kuin kiinalaisia.
Hänhän antoi kielet Baabelissa.
Silloin lahjan taustalla oli halu hajottaa kansat.
Vuosisatoja myöhemmin syynä oli ihmisten tuominen yhteen.
Jumala puhuu kaikkia, vähintään 6000 kieltä.
En tiedä, montako enkelikieltä on olemassa.
Vaikka puhuisin ihmisten ja enkelten kieltä, -
mutta minulla ei olisi rakkautta, minulla ei olisi mitään.
Monille "kielilläpuhuminen" on kauhistuttava sanana ja asianakin.
Se on karismaatikkojen tunnetuin piirre.
Taaskin toinen suutaus korostaa, toinen vähättelee sitä.
Ellei ole tasapainoa, ajaudutaan harhaan.
Ensin sanon karismaattisille, etteivät kielet ole kaikki kaikessa
Sitten sanon evankelikaaleille, että kielet eivät ole "ei mitään".
Lause oli huonosti muotoiltu, mutta muistatte asian.
En tiedä, kuka täällä on karismaatikko ja kuka evankelikaali
Yritän lukea kasvoilta. Olen huomannut ilmeitä.
Ajattelen, että perästä varmasti kuuluu.
Voin olla väärässäkin.
Puhun nuorena ja innokkaana, tai ainakin innokkaana, -
kaikessa viattomuudessa.
Sanon karismaattisille, etteivät kielet ole kaikki kaikessa.
Karismaattiset ovat korostaneet kieliä liikaa.
He ovat tehneet kaksi olettamusta, joita Kirjoitukset eivät tue.
Ensimmäinen on se, että kielet ovat ainoa todiste Hengen kasteesta.
Uusi testamentti ei tue tätä näkemystä.
On selvää, että se on yksi hyvin yleinen todiste.
Se ei suinkaan ole ainoa todiste.
Apostolien tekojen kirjassa mainitaan muitakin todisteita.
Mainitaan profetia omalla kielellä, -
ylistys, omalla kielellä sekin.
Yhteistä on, että kaikkiin liittyy spontaania suullista ilmaisua.
Se on loogista, -
koska Kirjoitusten mukaan sydämen kyllyydestä suu puhuu.
Se, mitä on sydämessä, purkautuu ulos suusta.
Ihminen nauraa, kun hänellä on hauskaa.
Olen kuullut sen. Tiedän, että teillä on ollut hauskaa.
Vihainen ihminen huutaa.
Surullinen ulvoo. Pelokas kirkuu.
Jeesuksen mukaan sydämen saasta purkautuu ulos suusta.
Sydämen kyllyydestä suu puhuu.
Auton polttoainesäiliö on täynnä, kun se vuotaa yli.
Jumala on antanut meille ylivuotoaukon.
Se löytyy heti nenän alapuolelta.
Noin se tulvahti yli.
Odotin enemmän.
Noin, hyvä.
Kun olemme rentoja, suustamme tulee ulos se, mitä sydämessämme on.
Kaikissa tapauksissa UT:ssa, kun uskovat täyttyivät Hengellä, -
se tuli ulos suusta tavalla tai toisella.
Se ei ollut aina kielilläpuhumista.
Raamatussa ei myöskään sanota, -
että sen täytyy ilmetä kielilläpuhumisena.
En voi tukea näkemystä silloin, kun Raamattu ei tue sitä.
Toisaalta siitä voi tehdä liian epämääräisen.
Pyhän Hengen saaminen ilmeni aina jollakin tavalla.
Tutkimuksieni mukaan ilmeneminen oli aina suullista.
Se, mitä sydämessämme on, tulee ulos suusta.
Tietenkin voi kieltäytyä ja sanoa, ettei saarnaajan sovi vitsailla.
Se on pidättelemistä ja sisäistä nauramista.
Jos ihminen on normaali ja rento, se tulee ulos suusta.
Ilahtuminenkin purkautuu ulos suusta.
Ilon ja pettymyksen huutoja kuulee Wimbledonin tennisturnauksessa.
Kaikki ilmaisevat luonnollisesti sitä, mitä he ovat täynnä.
Sen kuulee kaikuvan ympärillä.
Tuomarin täytyy pyytää hiljaisuutta.
Se, mitä sydän on täynnä, purkautuu ulos.
Kielilläpuhumisen pitäminen välttämättömänä merkkinä -
aiheuttaa ihmisille suunnattomia paineita.
Lisäksi se kuulostaa melko lakihenkiseltä.
Eikä Raamattukaan mielestäni tue sitä.
Olen melko varma syystä, miksi suu on niin merkittävä.
Eräs kirkkoherra sanoi seurakunnalle: -
"Otan esiin nyt sen ruumiinosan, joka aiheuttaa eniten kiusauksia."
Kuulijat havahtuivat.
Sitten hän teki näin.
Kieli on ruumiin jäsenistä vaikeimmin hallittava.
Se syttyy helvetistä.
Sitä siunaa Jumalaa sunnuntaina ja kiroaa naapuriaan arkena.
Jaakobin mukaan täydellinen on se, joka hillitsee kielensä.
Siitä tietää, onko täydellinen.
Jumalalle kieli on hyvin tärkeä osa.
Hengen lahjoista suurin osa liittyy puheen alueeseen: -
Tiedon ja viisauden sanat, profetian sana, -
kielilläpuhuminen ja tulkitseminen.
Jumala on luonut maailmankaikkeuden Sanallaan.
Hän tekee Henkensä sanoilla valtavia asioita.
Hän haluaa hallita kieltäsi ja suutasi, -
enemmän kuin mitään muuta osaa sinusta.
Pyhää Henkeä kutsutaan Kirjoituksissa profetian Hengeksi.
Mooses kuuli kahdesta itse itsensä profeetaksi asettaneesta.
Hän sanoi toivovansa, että kaikki profetoisivat.
Joel sanoi, että tuo toive täyttyisi eräänä päivänä.
Pyhä Henki vuodatetaan kaikkien ylle ketään erottelematta.
Profetoiminen tarkoittaa laajassa merkityksessään kaikkea, -
mikä tulee ulos suusta.
Pietari piti kielilläpuhumista profetoimisena.
Hän sanoi: "Tämä on sitä, mistä Joel puhui."
Suu on tärkeä. Hengen lahjan saaminen näkyi aina siinä, -
että suusta tuli ulos jotakin, mikä kuului ja näkyi.
En suostu määrittämään tarkemmin, mitä sen täytyy olla.
Hän on profetian Henki.
Kun Hän tulee ihmiseen, tämä profetoi tavalla tai toisella, -
edellyttäen että ihminen on rento.
Monet, joita olen yrittänyt auttaa rukouksessa, ovat jännittyneitä!
Olen rukoillut ja pyytänyt heitä kertomaan, kun se tapahtuu.
Meidän ei saa huijata itseämme luulottelemalla turhia.
Uskoa toki tarvitaan pyytämiseen.
Luulottelu on itsensä huijaamista.
Olen saanut ihania puheluja 20 minuuttia myöhemmin.
Ihminen rentoutuu autossa matkalla kotiin -
ja päästää ylitsevuotavan Hengen ulos.
Toinen tapa, jolla karismaatikot ovat korostaneet liikaa kieliä, -
on se, että he ovat nähneet kielet todisteena palvonnasta Hengessä.
Sanon nyt erään asian, -
jota helluntailaisten ja karismaattisten on vaikea sulattaa.
Paavali korostaa yksinäisyydessä harjoitettavaa kielilläpuhumista, -
ei julkista.
Hän määräsi tarkat rajat julkiselle kielelläpuhumiselle.
Vain kaksi tai kolme henkilöä sai käyttää lahjaa julkisesti, -
ja vain silloin, jos he olivat varmoja siitä, -
että joku seurakunnassa osaa tulkita ne muille.
1. Kor. 14:n periaatteen mukaan kaiken tulee olla rakennukseksi.
Ihmisellä voi olla lahja, jota hän haluaa ilmaista, -
mutta sitä ei pidä tuoda esiin, jos se ei hyödytä muita.
Paavali kieltää puhumasta kielillä yhteisesti jumalanpalveluksissa.
Minusta on sama, puhuuko vai laulaako kielillä.
Musiikiksi muuttaminen ei kumoa tätä periaatetta.
Asiat, joita ihminen ei ymmärrä, eivät rakenna.
Jos haluaa auttaa muita, on toimittava ymmärrettävästi.
Siksi kielilläpuhuminen vaatii tulkitsemista.
Jos kaikki laulavat hengessä ja läsnä on ei-uskovia tai uskovia, -
jotka eivät pysty siihen, he tuntevat olonsa torjutuiksi.
Paavalin mukaan kielet ovat merkki uskosta osattomille.
Paavali lainaa Jesajan kirjaa, jossa Jumala sanoi Israelille: -
"Et ole suostunut kuuntelemaan minua."
"Tuomitsen sinut ja täytän Jerusalemin kielillä," -
"joita ette ymmärrä."
"Kun kuulette nuo kielet, tiedätte, että torjun teidät."
Paavali lainaa tuota jaetta 1. Kor. 14:ssä, -
kun hän kieltää julkisen kielilläpuhumisen, -
sillä se kertoo: "Torjumme sinut. Et ole yksi meistä."
Uskomme, että voimme palvoa Hengessä ja totuudessa -
ilman kielilläpuhumista.
Joidenkin karismaatikkojen on vaikea hyväksyä se.
Paavalin mukaan kielilläpuhuminen rakentaa ihmistä itseään, -
ei muita, ellei sitä tehdä ymmärrettäväksi.
Siksi lahjaa tulee käyttää yksinäisyydessä.
Karismaattiset ovat korostaneet kieliä liikaa näillä tavoilla -
ja yrittäneet kiertää tätä alkamalla laulaa kielillä.
Raamattu ei tue tätä ajattelutapaa.
Lopuksi vielä sana evankelikaaleille.
Sanon evankelikaaleille, ettei kielilläpuhuminen ole "ei mitään".
Sitä, kuten ei myöskään profetointia, ei pidä halveksua.
Sanotaan: "Älä estä kielilläpuhumista" -
ja "Älä halveksu profetoimista".
Niitä harrastetaan Hengessä Jumalalle.
Kielilläpuhumisella on ainakin kolme tärkeää tehtävää.
Ensimmäinen on se, että se on yksi todiste Hengen vastaanottamisesta.
Näin se oli minullakin. Se on aito todiste.
Sellaisena sitä pitäisi arvostaa.
Se ei ole ainoa todiste, mutta todiste kuitenkin.
Meidän tulisi odottaa sitä, kuten UT:ssa odotettiin.
Toiseksi se on seurakunnan rakennukseksi, -
kunhan se tulkitaan.
On huolehdittava siitä, että tulkinta saadaan varmasti.
Useimmiten kielilläpuhumista seuraa näet profetointi.
Joskus olen kokouksissa pyytänyt odottamaan tulkintaa.
Todellisen tulkinnan tuntee Hengessään.
Muistan erään kokouksen Guildfordin katedraalissa.
Yksi mies nousi ylös ja alkoi puhua kielillä.
Muut tunnistivat sen hepreaksi. Puhuja ei itse tiennyt sitä.
Sitten eräs hyvin tavallisen näköinen mies tulkitsi puheen.
Hän käänsi puheen sanasta sanaan.
Se oli ihana ylistys Adonaille, Herralle.
Se nosti meitä Jumalan läsnäoloon.
Se on arvokas asia. Sitä ei sovi estää.
Kolmas hyöty on se, että se avaa portin muihin lahjoihin.
Se on hyvä alkajaisiksi, karkeasti sanottuna.
Sitä voi harjoittaa omissa oloissaan ketään vahingoittamatta.
Sen avulla voi opetella rakentamaan itseään, -
jotta saa rohkeutta mennä palvelemaan muilla lahjoilla muita.
Kun puhuu sujuvasti kieliä, joita ei ole opetellut, -
tietää Hengessä pystyvänsä aivan ihmeellisiin asioihin.
Kielilläpuhumisen lahja on hyvä alkajaisiksi.
Siihen ei pidä kuitenkaan lopettaa.
Kun tietää pystyvänsä uudenlaisiin asioihin, -
kannattaa alkaa etsiä myös muita lahjoja.
Valitettavasti monet karismaattiset lopettavat tähän.
Jumala antaa sen meitä varten.
Hän haluaa antaa muita lahjoja muita palvelutehtäviä varten.
Meidän on omaksuttava Paavalin ajatus: -
"Kiitän Jumalaa siitä, että puhun kielillä enemmän kuin muut."
Hän puhui kielillä yksityisesti.
"Haluan, että kaikki puhuvat kielillä."
Jos jakaa hänen toiveensa, on hyvä karismaattinen evankelikaali.
Kirjoituksissa sanotaan niin, ja sinä uskot sen.
Suomennos: Marianne Tenetz