o
KARISMAATIKOT JA EVANKELIKAALISET - SANA JA HENKI YHDESSÄ
EVANKELIKAALISEN JA KARISMAATTISEN AJATTELUN YHTEISET PIIRTEET
HENGEN LAHJAT
ONKO SEURAKUNTA AINA OLLUT KARISMAATTINEN?
MIKSEIVÄT EVANKELIKAALIT OLE OLLEET KARISMAATTISIA?
SOPU ERIMIELISYYKSIIN: TEOLOGIA, PROFETIA, KASTE, KIELET, PYHÄ ELÄMÄ
KARISMAATIKOT JA EVANKELIKAALIT: OLEMMEKO VALMIITA TULEMAAN YHTEEN?
OSA 1: KUKA ON KARISMAATTINEN?
Olen kantanut sydämessäni taakkaa 25 vuoden ajan.
Haluan nähdä karismaatikot ja evankelikaalit yhdistyneenä.
Nämä suuntaukset kasvavat nopeimmin kristillisen kirkon sisällä.
Evankelinen suuntaus kasvoi nopeimmin 1800-luvulla.
1900-luvulla karismaattinen helluntailaisuus kasvoi nopeimmin.
2000-luvulla karismaatikoista tulee suurin ryhmä kristinuskon sisällä.
Nämä suuntaukset kuuluvat yhteen, vaikka ne eivät vielä ole yhdessä.
Ne ovat lähentyneet.
Niiden suhteita voidaan kuvata ympyröillä.
Ympyrät ovat lähentyneet viimeksi kuluneen 50 vuoden ajan.
Ympyrät limittyvät. Limittyvässä osassa on paljon niitä, -
jotka kutsuvat itseään karismaattisiksi evankelikaaleiksi.
On myös ei-karismaattisia evankelikaaleja -
ympyrän tällä laidalla, etenkin reformoidun teologian piirissä.
Samoin on olemassa ei-evankelikaalisia karismaatikkoja
Heitä on etenkin katolisten ja liberaalien piireissä.
Karismaattisten evankelikaalien määrä on kasvussa, -
vaikkakin he katsovat kahteen eri kiintopisteeseen.
Karismaattisen piirin keskipiste on Henki.
Evankelikaalisen piirin keskipiste on Kirjoitukset.
Tämä selviää kysymällä, mihin pelastusvarmuus ankkuroituu.
Mistä tiedän, että olen Jumalan lapsi, armahdettu syntinen, -
uskova matkalla taivaaseen?
Evankelikaali ohjaa Kirjoitusten ääreen: -
"Olen varma, koska Raamattu vahvistaa sen."
Karismaatikko vetoaa Henkeen: -
"Olen varma, koska Henki todistaa yhdessä minun henkeni kanssa."
Kummatkin ovat oikeassa. Kyse on painotuksista.
Kummatkin vetoavat siihen, mitä Jumala sanoo.
Evankelikaali sanoo, että Jumala puhuu Raamatun kautta, -
ja karismaatikko sanoo, että Jumala puhuu Henkensä kautta.
Se todistaa, että ympyrät eivät ole vielä yhdentyneet.
Keskipisteet ovat erillään, vaikka ympyrät jo lomittuvatkin.
Yhteistyö on lisääntymässä esimerkiksi evankelioinnin alueella
Suuntaukset eivät ole vielä yhdentyneet.
Monet erehtyvät luulemaan niiden eroja tyylieroiksi.
Se on tyypillinen virhekäsitys.
Esimerkiksi ylistysmusiikin runsas käyttö palvonnassa -
ei ole karismaattinen piirre. Se on nuorisokulttuuria.
Ihminen voi olla karismaatikko, vaikka hän ei eläessään laulaisi.
Erot eivät ole toimintatavoissa.
Niiden erilaisuus johtuu sukupolvien välisistä eroista.
Erot ovat periaatteissa. Suunnilla on yhä jyrkkiä erimielisyyksiä.
Tarkastelemme erimielisyyksiä ja ratkaisuvaihtoehtoja, -
ei kompromissien vaan korjauksen kautta.
Kummallakin suuntauksella on omat perinteet.
Uuden oppiminen on aina helpompaa kuin vanhasta pois oppiminen.
Jos täällä on itseoppineita golfin harrastajia, tiedätte mistä puhun.
Hyvä golfinpelaaja saa pelata saman rahan edestä kolme kertaa enemmän.
Olen opetuksen puutteessa kehittänyt huonoja tapoja, -
joista pois oppiminen on lähes mahdotonta.
Kummankin leirin on nyt opittava pois tietyistä perinteistä.
On syytä tarkastella, ovatko kaikki perinteet tosia Sanan valossa.
Tarkastellaan ensin karismaattisen liikkeen periaatteita.
Nykyään sanaa "karismaattinen" käytetään melko vapaasti.
Jopa ei-uskovia saatetaan luonnehtia karismaattisiksi.
Presidentti John. F. Kennedyä sanottiin karismaattiseksi.
Tällaisessa yhteydessä se viittaa henkilön vetovoimaan, -
henkilöön, joka herättää muissa innostusta.
Emme tarkoita sitä tänään.
Toisinaan kaikkia uskovia kutsutaan karismaatikoiksi.
Canterburyn arkkipiispalta kysyttiin, onko hän karismaatikko.
Hän vastasi: "Kaikki kristityt ovat."
"Sanahan tulee armoa merkitsevästä kreikan sanasta "kharis".
"Kaikki uskovat ovat saaneet Herran armon."
Todellisuudessa sanan juurena on "kharismata", hengen lahja.
Kaikkia uskovia ei siis voi luonnehtia karismaatikoiksi.
Karismaatikoksi ei voi sanoa ei-uskovia eikä kaikkia uskovia
Se sopii vain joihinkin. Odotan päivää, jolloin se sopii kaikkiin.
Mitä karismaattisuus tarkoittaa tietyistä uskovista puhuttaessa?
Emme tarkoita palvontatyylejä.
Emme tarkoita äänekästä ja huoletonta aerobic-palvontaa, -
joka sisältää paljon musiikkia ja jopa tanssimista.
Se on nuorisokulttuuria.
Sitä löytyy myös ei-karismaattisista piireistä.
Karismaattisuus ei tarkoita ilmapiiriä, -
jossa halaillaan ja suukotellaan.
Toivon, että tunnette suudelman ja pyhän suunannon eron.
Se on 2 minuuttia.
Näistä mikään ei kuvaa karismaattisuuden perusolemusta.
Karismaattisen liikkeen taustalla on kaksi uskomusta, -
joita tahdon selventää.
Kummatkin liittyvät Pyhään Henkeen.
Toinen liittyy Hengen lahjaan ja toinen Hengen lahjoihin.
Hengen lahja on Pyhän Hengen lahja meille.
Hengen lahjat ovat lahjoja, joita Henki antaa meille.
Hengen lahja on jotakin, minkä Jeesus antaa.
Henki puolestaan antaa Hengen lahjat.
Kaksi suurinta Jumalan lahjaa ovat Hänen Poikansa ja Hänen Henkensä.
Niitä suurempia lahjoja ei ole!
Karismaattisten käsityksen mukaan -
Hengen lahja koetaan tietoisesti niin, -
että Hengen lahjan saanut huomaa sen -
ja kaikki läsnäolijat huomaavat sen, -
koska kokemus on näkyvä ja kuuluva.
Periaate on otettu Apostolien tekojen kirjasta.
Siellä Hengen lahjan saaminen oli näkyvä ja kuuluva kokemus.
Henkilö itse ja muutkin huomasivat, kun se tapahtui.
Se käy selvästi ilmi Apostolien tekojen kirjasta.
Lahjaa kuvataan Raamatussa myös Pyhällä Hengellä täyttymiseksi, -
Pyhän Hengen kasteeksi, Pyhän Hengen sinetiksi, -
Pyhän Hengen voiteluksi.
Kokemusta kuvataan eri tavoin.
Sanotaan myös, että Henki laskeutuu jonkun ylle -
ja että Henki vuodatetaan jonkun ylle.
Kaikki nämä kuvaavat Hengen lahjan saamisen kokemusta.
Se on karismaatikkojen ensimmäinen periaate.
Uudessa testamentissa puhutaan yleisimmin Pyhän Hengen kasteesta.
Siitä lyhyempi muoto on henkikaste.
Se on ensimmäinen periaate, joka johtaa toiseen.
Lahjan saamisen jälkeen voidaan harjoittaa lahjoja.
Kun Jeesus on antanut Hengen, Henki voi antaa yliluonnollisia kykyjä.
Tämä kuuluu karismaattisen liikkeen iloihin.
Lahjattomatkin voivat saada ja harjoittaa yliluonnollisia lahjoja.
Ne ovat lahjoja, joita vain Jumala voi antaa.
Ne kykenevät ylittämään inhimilliset rajoitukset.
Nämä ovat karismaattisen liikkeen kaksi perusperiaatetta.
Hengen lahjat luetellaan esimerkiksi 1. Kor. 12:ssa.
Niitä ovat esimerkiksi viisauden ja tiedon sanat, voimalliset teot, -
parantaminen, profetointi ja kielillä puhuminen.
Ne ovat Jumalan antamia yliluonnollisia lahjoja.
Ellei Pyhän Hengen lahjasta ole opetettu eikä sitä ole koettu, -
Pyhän Hengen lahjoja ei esiinny runsaana.
Nämä ovat karismaattisuuden ydinkäsityksiä.
Hengen lahjan saaminen on alkuunpaneva tapahtuma.
Hengen lahjojen harjoittaminen on jatkuvaa.
Esimerkiksi Gal. 3:ssa Paavali kysyi: -
"Lain teoistako saitte Hengen vai uskossa kuulemisesta?"
"Antaako Hän Hengen ja tekee voimallisia tekoja keskuudessanne -
"lain tekojen vai uskossa kuulemisen kautta?"
Paavali vastaa, että kummatkin tapahtuvat uskosta.
Haluan sanoa, että Paavali mainitsee -
alkuunpanevan Hengen vastaanottamisen -
ja yliluonnollisen lahjojen jatkuvan saamisen, -
jota ilmeni Galatian seurakunnassa.
Tässä kaksi karismaattikkojen perusperiaatetta, -
jotka pätevät katsomatta toimintatapoihin tai käytäntöihin.
Jos näitä ei esiinny, sanaa "karismaattinen" ei pitäisi käyttää
Tästä herää kysymyksiä.
Oliko Uudessa testamentissa karismaatikkoja?
Onko seurakunnan historiassa ollut karismaatikkoja?
Nämä ovat tärkeitä kysymyksiä.
Sanaa "karismaattinen" ei esiinny Uudessa testamentissa.
Sana "kharismata", hengen lahjat, puolestaan esiintyy.
Kuinka moni oli karismaattinen Uuden testamentin ajalla?
Olivatko karismaattiset tuolloin pieni vähemmistö?
Väitän, että Uudessa testamentissa jokainen uskova oli karismaatikko.
He eivät tarvinneet koko sanaa. Erottelua ei ollut.
Jokainen oli karismaatikko!
Jokainen oli myös evankelikaali.
Nyt ne ovat kaksi eri käsitettä, -
joilla on osittain eri merkityspiirit.
Odotan ja kaipaan, uskoakseni Herran tavoin, sitä päivää, -
jolloin ympyrät yhdentyvät ja voimme unohtaa nimilaput, -
koska kristitty on karismaattinen ja evankelikaalinen.
Yliluonnolliset lahjat puhkesivat toimimaan -
juuri ennen Jeesuksen saapumista.
Esiintyi profetoimista, ihmeitä ja unia Sakariaan ajoista alkaen.
Sakarias tuli mykäksi. Se oli Hengen teko.
Henki voi parantaa mykän mutta myös tehdä mykäksi.
Samoin Hän voi sokeuttaa ja palauttaa näön.
Yliluonnollisten lahjojen aalto alkoi Sakariaasta.
Pyhä Henki herätti Sakariaan vaimon Elisabetin munasarjan toimimaan.
Hän oli jo ohittanut lapsentekoiän.
Se oli ihme, Pyhän Hengen antama yliluonnollinen kyky.
Johannes Kastaja täyttyi Pyhällä Hengellä jo kohdussa.
Hänen yliluonnollinen kykynsä alkoi toimia 3 kuukautta ennen syntymää.
Johannes oli voideltu valmistamaan tietä ja ilmoittamaan Messiaan tulo
Hän aloitti tehtävänsä 6 kuukauden ikäisenä sikiönä.
Kun Maria astui huoneeseen, Johannes hypähti ilosta kohdussa.
Hän tunnisti Messiaan.
Se on hämmästyttävä yliluonnollinen kyky.
Sanotaan, ettei Johannes Kastaja tehnyt yhtäkään ihmettä.
Hän oli Vanhan testamentin viimeinen profeetta tavallaan.
Emme tiedä, saiko Maria Hengen lahjan tietoisesti.
Myöhemmin helluntaina hän puhkesi puhumaan kielillä.
Ensin tapahtui ihme.
Kenties ensimmäinen näkyvä merkki oli kuukautisten poisjäänti.
Näistä kukaan ei kokenut ensimmäistä, Pyhän Hengen lahjaa.
He kokivat näistä kahdesta vain toisen.
Pyhä Henki toimi tällä tavalla vanhan liiton aikana.
Hän tuli ihmisten ylle ja antoi yliluonnollisia kykyjä ajoittain.
Ihmiset eivät saaneet Pyhän Hengen tietoista kastetta.
Heillä ilmeni yhtäkkiä jokin Hengen lahja.
Tämä oli toimintamalli Jeesuksen saapumiseen asti.
Jeesus oli itse asiassa ensimmäinen karismaatikko.
Hänhän sai Pyhän Hengen tietoisella tasolla.
Siitä näkyi ulkoinen merkki, joten myös muut huomasivat sen.
Johannes Kastaja näki, miten kyyhky laskeutui taivaasta.
Jeesus sai Pyhän Hengen näkyvällä ja kuuluvalla tavalla.
Siitä alkoi palvelutyö, jossa Hän käytti Pyhän Hengen lahjoja.
Hän ei ollut käyttänyt niitä ennen 30. ikävuotta.
Hän ei ollut profetoinut eikä parantanut.
Hän ei ollut antanut tiedon sanoja.
Hengen lahjat eivät esiintyneet ennen 30. ikävuotta.
Hän sai Pyhän Hengen lahjan Isältä, -
sen jälkeen kun Hänet oli kastettu vedellä Jordanilla.
Se on esimerkki seurakunnalle.
Vesi- ja henkikasteen läheinen yhteys säilyi Uudessa testamentissa
Poikkeuksia on hyvin vähän.
Kun Hän oli saanut Hengen, Hän alkoi harjoittaa lahjoja.
Hänellä oli uskon lahja: Hän kirosi viikunapuun.
Hän teki ihmeitä ja paransi sairaita.
Yksi puuttuu: kielet.
Emme tiedä, oliko Jeesuksella kielillä puhumisen lahjaa.
Tunnemme vain Jeesuksen julkiset rukoukset.
Paavalikaan ei puhunut kielillä ihmisten edessä.
Emme tiedä, miten Jeesus toimi tässä asiassa.
Kielillä puhumisen tarkoitus on auttaa meitä puhumaan Isän kanssa.
Se auttaa ilmaisemaan vapaammin syvimpiä ajatuksia ja tuntoja.
En usko, että Jeesus tarvitsi apua rukouksessa tai ylistyksessä.
Uskon, että Hänen ja Isän yhteys oli täydellinen.
Sen tiedän, että me tarvitsemme apua.
Emme aina tiedä, miten rukoilla.
Joskus rukoileminen tuntuu vaikealta.
Silloin kielillä puhuminen auttaa.
Jeesus sanoi: "Teette niitä tekoja, joita minä teen".
Hän totesi hätkähdyttävästi myös: "Teette suurempia tekoja kuin minä"
Usein kysytään, mitä nuo teot ovat.
Sitä ei kannata pohtia, ennen kuin pystyy tekoihin, joita Hän teki.
Sen jälkeen voimme pohtia, mitä ne suuremmat teot ovat.
Hän teki selväksi, että samat asiat ovat meillekin mahdollisia.
Ihmeet eivät johtuneet siitä, että Hän oli Jumalan Poika, -
vaan siitä, että Hän oli Ihmisen Poika, joka oli saanut Pyhän Hengen
Hän oli siinä määrin ihminen, että Hän tarvitsi Pyhän Hengen lahjan -
ja sitten Pyhän Hengen lahjoja palvelutyössään.
Hän sanoi: "Tekin saatte Hengen kuten minäkin olen saanut."
"Odottakaa Jerusalemissa, kunnes teidät kastetaan Hengellä."
"Saatte saman voiman."
Jeesus ei suinkaan ollut Uuden testamentin viimeinen karismaatikko
Opetuslapsista 11 oli karismaatikkoja.
Juudas ei saanut Pyhän Hengen lahjaa.
Hänen korvaajansa Mattias sai sen.
Apostolit tiesivät saaneensa Pyhän Hengen helluntaina.
Muutkin huomasivat sen. Se oli tietty yksittäinen kokemus.
Yksi raamatuntutkija vertaa flunssaan.
Ihminen tietää ja muut tietävät, milloin hän on saanut flunssan.
Apostolit alkoivat tehdä samoja tekoja kuin Jeesus.
He harjoittivat yliluonnollisia kykyjä.
Mies, joka anoi käsiä mutta sai jalat, -
oli maannut halvaantuneena temppelin portilla 40 vuotta.
Se oli ensimmäinen parantumisihme.
He olivat saaneet lahjan. Nyt he pystyivät harjoittamaan lahjoja.
He eivät pystyneet siihen ennen helluntaita, -
vaikka he olivat Jeesuksen seuraajia ja uskoivat vakaasti.
Lahjan saivat apostolien lisäksi muutkin.
Helluntaipäivänä Pietari lupasi saman lahjan kaikille kuulijoille.
Hän sanoi: "Lupaus on annettu teille."
Tässä ei tarkoiteta pelastuksen lupausta, vaan sitä, -
että se, mitä tapahtui Jeesukselle, voi tapahtua muillekin
Se on lupaus Hengen lahjasta ja siitä seuraavista Hengen lahjoista.
Pietarin mukaan aika ja tila eivät rajoita tuota lupausta: -
"Lupaus on myös lapsillenne ja niille, jotka kaukana ovat."
Sitä suurempaa lupausta ei voi saada.
Pietari ei väittänyt tapahtumia ainutlaatuisiksi.
Hän sanoi sen olevan mahdollinen kaikille.
Sitä esiintyy Uudessa testamentissa niistä päivistä eteenpäin.
Paavali oli epäilemättä karismaatikko.
Hän sai Pyhän Hengen lahjan kolme päivää sen jälkeen, -
kun hän oli tavannut Kristuksen, tehnyt parannuksen ja uskonut.
Ananias tuli rukoilemaan Paavalin puolesta, -
jotta hänen näkönsä palautuisi ja jotta hän saisi Pyhän Hengen.
Taaskin Pyhän Hengen saamista edelsi vesikaste.
Paavalilla toimivat likipitäen kaikki lahjat.
Paavali sanoi: "Kiitän Herraa, että puhun kielillä enemmän kuin kukaan"
Kiitätkö Jumalaa siitä, että hän puhui kielillä enemmän kuin kukaan?
En ole kuullut saarnattavan siitä tai mainittavan sitä -
muualla kuin Raamatussa.
Paavali teki parantumisihmeitä, ei toki aina.
Hän ei parantanut kaikkia avustajiaan.
Hän käski Timoteusta juomaan viiniä vatsavaivoihin.
Jaksoikin muistuttaa siitä!
Paavali jätti Trofimoksen sairaana Miletokseen.
Hän paransi sairaita, ajoi ulos henkiä, herätti kuolleen.
Hän oli aiheuttanut kuoleman saarnaamalla yli puolenyön.
Paavali harjoitti kaikkia lahjoja.
Paavalilla oli henkien erottamisen ja profetoimisen lahja.
Paavali oli karismaatikko.
Hän oli saanut lahjan ja harjoitti lahjoja.
Uuden testamentin kaikki uskovat olivat karismaatikkoja.
Karismaatikkoja eivät olleet vain Jeesus ja 12 apostolia -
eivätkä neljä erityistä ryhmää.
Yritän selittää mahdollisimman selvästi.
Apostolien teoista käy ilmi, että lahjan saivat kokea neljä ryhmää.
Ensimmäinen on helluntairyhmä.
Seuraava ryhmä on samarialaiset.
He kokivat Pyhän Hengen lahjan kuuluvalla ja näkyvällä tavalla.
Simon jopa halusi ostaa voiman, jolla oli sellaisia vaikutuksia.
Se näkyi ja kuului. He saivat lahjan.
Seuraava ryhmä on Kornelius ja hänen perhekuntansa.
He saivat lahjan Pietarin vielä puhuessa.
Pietarin piti jopa keskeyttää puheensa.
Seuraava ryhmä on Johanneksen opetuslapset Efesossa, Ap. t. 19.
Paavali kysyi: "Saitteko Pyhän Hengen, kun tulitte uskoon?"
Hän ei tarkistanut heidän oppiaan tai ymmärtämystään.
Hän halusi tietää, mitä heille oli tapahtunut.
He eivät olleet saaneet lahjaa.
Kävi ilmi, että heiltä puuttui henkilökohtainen usko Jeesukseen.
He uskoivat, että Jeesus oli Messias.
Hän kehotti heitä uskomaan Jeesukseen.
Sitten hän kastoi heidät vedessä.
Sitten hän rukoili, että he saisivat lahjan, ja he saivat.
Hän huomasi sen, ja muut huomasivat sen.
Näissä neljässä tapauksessa lahjan saaminen koettiin.
Jotkut väittävät, että he olivat erityistapauksia, -
ikään kuin erillisiä helluntairyhmiä, -
jotka osoittavat, miten evankeliumi levisi uusiin kansoihin.
Näin ollen juutalaisten helluntai olisi Ap. t. 2:ssa, -
samarialaisten helluntai Ap. t. 8:ssa -
ja pakanoiden helluntai Ap. t. 10:ssä.
Neljäs ryhmä koostui Johanneksen opetuslapsista. Se ei ollut kansa.
Näkemyksen puolustajien mukaan he olivat rippeitä Johanneksen työstä.
Heidänkin piti saada oma helluntainsa.
Näkemyksen kannattajien mukaan aika, jolloin lahjaa koettiin, -
oli erityinen, epätavallinen ja ainutlaatuinen.
Kokemukset olivat vain evankeliumin leviämisen merkkipaaluja.
Olette saattaneet kuulla tämän.
Käytännössä halutaan osoittaa, ettei tätä tapahdu nykyaikana, -
koska nämä olivat ainutlaatuisia tapauksia.
Tahdon osoittaa, että kokemukset olivat tavanomaisia.
Aloitetaan toisesta ryhmästä Ap. t. 8:sta.
Samarialaiset tekivät parannusta synneistä, uskoivat, -
heidät kastettiin Jeesuksen nimessä -
mutta he eivät saaneet Pyhää Henkeä.
Mitä se kertoo?
Esitä itsellesi ratkaisevan tärkeä kysymys: -
Mistä tiedettiin, etteivät he olleet saaneet Pyhää Henkeä?
Vastaus muuttaa koko Apostolien tekojen merkityksen.
He olivat tehneet parannuksen, he uskoivat, heidät oli kastettu.
Sanotaan, että he olivat täynnä iloa.
Evankelikaalit sanoisivat, että heidän oli täytynyt saada Henki.
Sanassa sanotaan, etteivät he olleet saaneet sitä.
Mistä sen tietää, etteivät he olleet saaneet Pyhää Henkeä?
Vastaus on, että siihen asti kaikki olivat saaneet Hengen lahjan -
samalla tavalla kuin alussa.
Samarialaiset olivat ensimmäisiä, jotka eivät olleet saaneet lahjaa.
Lahjan saaminenhan näkyi ja kuului.
Joitakuita tämä pohdituttaa.
Vain näin voi sanoa, etteivät he olleet saaneet Pyhää Henkeä, -
jos kaikki muut olivat saaneet sen samalla tavalla.
Siirrytään Korneliuksen tapaukseen.
Kornelius ja hänen perhekuntansa kokivat Pyhän Hengen lahjan.
Pietari sanoi jotakin mielenkiintoista.
Pietari kääntyi Joppesta tulleiden veljien puoleen.
Hän sanoi: "Meidän täytyy kastaa nämä."
"Hehän ovat saaneet Pyhän Hengen niin kuin mekin."
Joppen veljet olivat siis saaneet Pyhän Hengen samalla tavalla.
Jerusalemin juutalaisista koostuva seurakunta närkästyi siitä, -
että Pietari oli aterioinut pakanoiden kanssa -
ja kastanut Korneliuksen.
Pietaria kuulusteltiin sen takia.
Pietari kysyi: "Kuinka olisin voinut kieltää sen?"
"Olivathan he saaneet Pyhän Hengen juuri samalla tavalla kuin mekin."
Ketkä ovat "me"? Helluntaipäivän 120?
Ei, seurakunnassa oli jo yli 5000 jäsentä. Pietari sanoi: "me".
Nuo neljä tapausta eivät ole erityisiä ja epätavanomaisia.
Tärkeää oli se, että eri ihmisryhmät kokivat saman asian -
aivan kuten kaikki muutkin siihen mennessä.
Toivottavasti käsititte, mitä tarkoitan.
Tahdon korostaa erästä tärkeää seikkaa.
Alkuseurakunnassa jokainen oli karismaatikko.
Kaikki olivat kokeneet Pyhän Hengen lahjan.
Kaikki myös harjoittivat lahjoja.
Paavali sanoi Korinttolaiskirjeessä, -
että Henki antoi jokaiselle ainakin yhden lahjan.
Paavalin kirjoituksista saa sen käsityksen, -
että jokaisella uskovalla oli yliluonnollisia kykyjä, -
jotka Henki oli antanut seurakunnan rakentamista varten.
Alkuunpaneva Hengen saamisen periaate on yksilöllinen.
Hengen lahjat puolestaan jaetaan yhteiseksi hyödyksi -
ja seurakunnan rakennukseksi.
Niiden tehtävänä on auttaa ja rakentaa muitakin kuin vain itseä.
Tulemme seuraavaan kysymykseen.
Jos kerran Uuden testamentin seurakunta oli karismaattinen -
Jeesuksen, apostolien ja Paavalin esimerkkiä seuraten, -
niin että jokainen uskova koki lahjan ja harjoitti lahjoja, -
mitä tapahtui seurakunnalle seuraavan 2000 vuoden aikana?
Nimittäin valtaosa nykyään itseään kristityksi kutsuvista -
ei ole kokenut kumpaakaan tai on kokenut vain toisen.
Hävisikö tämä joukko vähitellen?
Katosivatko lahjan kokeminen ja lahjojen harjoittaminen?
Ne katosivat suurilta osin viimeksi kuluneen 2000 vuoden aikana.
Ne eivät koskaan kadonneet kokonaan.
Toisinaan vain pieni joukko sai kokea niitä.
Henki on herätellyt niitä ikään kuin aaltoina 2000 vuoden aikana.
1900-luvulla niitä on alkanut esiintyä uudelleen hyvin laajalti.
On arvioitu, että maailmassa on nykyään 20 miljoonaa karismaatikkoa
Määrä on suhteessa suurin Uuden testamentin aikojen jälkeen.
On kiehtovaa tutkia historiaa.
Monet ovat jättäneet huomiotta joko tahattomasti tai tahallaan, -
että Hengen työn kaksi ilmentymää ovat aina esiintyneet seurakunnassa
Ole huoleti, ellet tunne kaikkia näitä nimiä.
Koeta saada käsiisi opetuksiani seurakunnan historiasta.
Niistä käy ilmi Jumalan ihmeellinen johdatus läpi historian.
Esimerkiksi Origenes ja Tertullianos -
puhuvat Hengen kasteesta ja Hengen lahjoista.
Molemmat mainitaan vielä viidennellä vuosisadalla.
Puhutaanpa kotimaastani Isosta-Britanniasta.
Olen tutkinut Walesin suojelupyhimystä Daavidia.
Kiinnostuin Daavidista, koska meillä on sama nimi -
ja koska satuin olemaan kaupungissa, -
jossa on hänelle omistettu katedraali.
Ostin pyhän Daavidin elämästä kertovan kirjasen.
Kun hänet oli valittu piispaksi, -
hän halusi tulla vihityksi virkaan Jerusalemissa.
Hän halusi voitelun työhönsä.
Silloin ei ollut jumbojettejä.
Hän lähti jalkaisin kahden munkin kanssa Walesista Jerusalemiin.
Munkit kirjoittivat päiväkirjaan: -
"Pyhä Daavid saapui Galliaan."
Gallia oli silloin Ranska. Hän tuli Lyonin kaupunkiin.
"Siellä pyhä isä Daavid kastettiin Pyhällä Hengellä," -
"ja hän puhui kielillä samoin kuin apostolien päivinä puhuttiin."
On ihanaa kertoa walesilaisille, -
että helluntailaisuus saapui Walesiin jo 500-luvulla!
Se on perinnettä siinä missä Daavidin muistopäivän narsissit.
Myöhemmin olin saarnaamassa Liverpoolissa katedraalissa, -
jota kutsutaan muotonsa takia teltaksi.
Kävelin Hope-katua pitkin anglikaaniseen katedraaliin.
Katselin kirkossa esineitä, jotka oli asetettu lasivitriiniin.
Esillä oli Daavidin elämästä kertova käsinkirjoitettu kirja.
Avoinna olevalla sivulla kerrottiin, -
miten Daavid oli palauttanut erään pikkupojan näön -
ja herättänyt kuolleista erään vanhan miehen.
Walesin suojeluspyhimys oli karismaatikko.
Hän oli kokenut Pyhän Hengen kasteen Ranskassa.
Hän harjoitti Hengen lahjoja Walesissa.
Sunderlandilainen gynekologi Rex Gardner piti luennon -
lääkäriliiton järjestämässä tilaisuudessa.
Hänen aiheenaan oli Beda Venerabilisin parantumisihmeet -
ja karismaatiset parantumiset nykyajan Sunderlandissa.
Rex Gardner teki havaintoja Sunderlandin seurakunnissa -
Hengen parantavasta vaikutuksesta -
ja vertasi niitä Beda Venerabilisin parantumisihmeisiin.
Ne hylätään usein legendoina, koska tapahtumista on niin pitkä aika.
Gardner vakuuttaa, että samanlaisia parantumisia esiintyy aikanammekin.
On rohkeaa luennoida tästä aiheesta lääkäriliitossa!
Luento on julkaistu artikkelina Britannian lääkäriliiton lehdessä.
Näin kerrotaan Beda Venerabilisista
Luin Encyclopedia Britannicasta, että Martin Luther puhui kielillä.
Kun tutkin Lutheria Cambridgessa, kukaan ei maininnut sitä.
Sitten luin John Wesleyn kirjeen tohtori Middletonille.
Middleton väitti yliluonnollisten lahjojen esiintymisen loppuneen -
ensimmäisten vuosisatojen jälkeen.
Wesley kiisti väitteen pitkässä kirjeessään.
Wesley mainitsee profetoinnin, kielet ja parantumiset, -
joita ilmeni Ranskan hugenottien piirissä.
Hän mainitsi kirkkohistoriasta löytämänsä karismaattiset ilmiöt.
Lukekaa Wesleyn kirje.
Kasvoin metodistien piirissä. Kukaan ei koskaan maininnut, -
että John Wesley uskoi karismaattisuuteen.
Hänen mukaansa lahjoja ei enää esiinny runsaasti, -
koska ei ole enää uskoa siihen.
C. G. Finney ja Charles Spurgeon puhuivat kielillä.
Se on järkytys monille.
Nämä asiat tuntuvat painuneen unholaan, -
mutta lahjoja on todistetusti esiintynyt aikaamme asti.
1900-luvulla karismaattisuus on noussut aivan uudella tavalla.
Lahjoja ei vielä esiinny yleismaailmallisesti.
Nuori sukupolvi on avoimempi kuin vanha sukupolvi.
Sitä ei kuitenkaan pidä sotkea nuorisokulttuuriin.
Lopuksi tahdon mainita neljä myönteistä piirrettä, -
joita karismaattisuus tuo seurakuntaan.
Ensinnäkin karismaattiset asettavat ennalleen -
uskon Jumalan yliluonnolliseen toimintaan.
Voi sanoa, että karismaattiset ovat vaihtaneet deismin teismiksi.
Deismin mukaan Jumala loi maailman mutta ei enää vaikuta maailmassa.
Sen mukaan luonnonlait vaikuttavat maailmassa, ja ihmeitä ei tapahdu.
Seurakunnassa on paljon deistejä, -
jotka uskovat Jumalaan mutta eivät usko Jumalan toimintaan.
Teismin mukaan Jumala loi maailman ja vaikuttaa maailmassa edelleen.
Teismin käsityksen mukaan Jumala on Kaikkivaltias.
Teistit uskovat ihmeisiin.
Monet karismaatikot ovat entisiä deistejä, -
jotka palvoivat Jumalaa ja rukoilivat Häntä -
mutta eivät uskoneet Jumalan pystyvän ihmeisiin.
Heistä on tullut Raamatun käsityksiin nojaavia teistejä.
Toinen myönteinen seikka on, -
että karismaattisuus on tuonut takaisin valtakunta-ajattelun.
Henki virittää kaikkialla ajatusta Jeesuksen kuninkuudesta.
Henki innoittaa myös musiikintekijöitä.
Uudenlainen musiikki on ensimmäisiä merkkejä Pyhän Hengen työstä.
Henki on innoittanut Jumalan valtakunnasta kertovia lauluja.
Laulut korottavat Kuningasta ja Hänen valtasuuruuttaan.
Tällaista ei ollut vielä 20 vuotta sitten.
Silloin laulettiin Jeesuksesta, joka oli Vapahtaja ja Herra.
Karismaattisuus on herättänyt ajatuksen Jeesuksen kuninkuudesta.
Kolmanneksi seurakuntalaisten osuus on kasvanut palvelutyössä.
Maallikot ovat nousseet pappien rinnalle palvelemaan seurakuntaa.
Tämä on aiheuttanut jännitteitä -
papiston ja maallikoiden jaottelun suhteen.
Karismaattisuudessa ajatellaan, että kaikilla on palvelutehtävä.
Neljänneksi käsitys Jumalan kolminaisuudesta on terävöitynyt -
karismaattisuuden myötä.
Voimme olla tietoisesti yhteydessä Isään, Poikaan ja Pyhään Henkeen.
Protestanttien kolmiyhteys on ollut Isä, Poika ja Pyhä Kirjoitus.
Katolisten kolmiyhteys on ollut Isä, Poika ja Neitsyt Maria.
Karismaattisuuden ulkopuolella ei puhuta avoimesti Pyhästä Hengestä.
Karismaattiset puhuvat Hänestä vapaasti.
Toisinaan he keskittyvät Häneen liikaakin, -
mutta joka tapauksessa Hänestä puhutaan nykyään Persoonana.
Meistä on tullut taas kolmiyhteisen Jumalan lapsia, -
jotka tuntevat myös Pojan ja Pyhän Hengen.
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKH 1376A
Suomennos: Marianne Tenetz