o
MIEHET JUMALALLE
Osa 1: Taakka miestyöstä
Olen järjestänyt 3-4 päivän Miehet Jumalalle -konferensseja -
nyt noin 10 vuoden ajan.
Ensimmäisellä luennolla kerron, milloin ja miten työ alkoi.
Jokainen ensimmäisen 30 työvuoteni aikana järjestämäni konferenssi -
oli tarkoitettu kummallekin sukupuolelle.
Sitten aloin saada Jumalalta rukouksessa sanan 'miehet'.
Vaimoni kehotti minua järjestämään miestenkonferensseja.
Hän sanoi, etten saa kieltäytyä sellaisista puhujatilaisuuksista, -
joiden yleisö koostuu pelkästään miehistä.
Noudatin vaimoni kehotusta viime vuosiin saakka, -
kunnes kalenterini alkoi täyttyä liikaa.
Ajatus miestyöstä muhi päässäni 30 vuotta.
Kerron aluksi hieman taustastani.
Aloitan ajasta 60 vuotta sitten.
Lopetin silloin tupakanpolton.
Lopetin samana päivänä kuin aloitin.
En ole polttanut sen jälkeen.
Meitä oli neljä poikaa. Poltimme koko askillisen.
Tulimme hyvin huonovointisiksi.
En ole tavannut ketään, joka nautti ensimmäisestä savukkeestaan.
Me emme ainakaan nauttineet ensimmäisestä 50.
Kerroin tapauksesta hiljattain Derbyn kaupungintalolla.
Metodistipappi nousi ylös ja sanoi: "Olin yksi muista pojista!"
Hän oli unohtanut koko tapauksen.
Synnit paljastuvat ennemmin tai myöhemmin.
Tupakka ei vie ketään Helvettiin, -
mutta se haisee siltä kuin henkilö olisi käynyt siellä.
Miksi poltimme, vaikka se ei tuntunut hyvältä?
Halusimme olla miehiä, emme poikia.
Jokaisella pojalla on päässään kuva siitä, mitä on olla mies.
Hän haluaa olla tuo kuvan mies.
Jumalan tahto on, että poika saa mieskuvansa isältään.
Jokaisen pojan pitäisi sanoa: "Haluan isona olla kuin isä."
Olen tavannut tuhansia miehiä, jotka ovat sanoneet, -
etteivät he halunneet tulla isänsä kaltaiseksi.
He torjuvat ajatuksen.
Kokoamme mieskuvamme eri paikoista.
Minun, 9-vuotiaan pojan mieskuva poltti tupakkaa.
Myöhemmin, 16-vuotiaana, päättöluokan jälkeen -
menin töihin maatilalle. Halusin aina olla maanviljelijä.
Olin viettänyt kaikki lomat maatilalla.
16-vuotiaana heräsin aina aamuneljältä lypsämään 90 lehmää.
Työtoverinani oli mies, joka oli kuuluisa siitä, -
että hän pystyi kiroilemaan ilman toistoa kauemmin kuin kukaan muu.
Siitä järjestettiin oikein kilpailuja.
Sanavarastoni kasvoi nopeasti.
Sekin liittyi mieskäsitykseen.
Miehen kuului kiroilla ja puhua rumasti.
Suurin osa kirosanoista liittyy kahteen pyhään suhteeseen, -
miehen ja naisen sekä ihmisen ja Jumalan suhteeseen.
Yleisimmät kirosanat ovat v***u ja helvetti.
Ne rienaavat näitä kahta pyhää suhdetta.
Kiroileminen alentaa sitä, mikä elämässä on hyvää ja pyhää.
Silti se on osa mieskuvaa.
Pojat alkavat tietyssä iässä kiroilla miehuuden merkiksi.
Keräsin mieskuvan palasia eri paikoista.
Onneksi noin 17-vuotiaana tapasin miehen nimeltä Jeesus.
Luulin, että Hän oli kuollut 2000 vuotta sitten.
Järkytys oli suuri, kun tajusin Hänen elävän yhä.
Työskentelin maatilalla ja lauloin kuorolauluja lehmille -
kello viideltä aamulla, mikä sinänsä on ihme.
Tavallisesti kukaan ei halua laulaa aamuviideltä siinä tehtävässä.
Olisinpa hankkinut patentin.
Vuosia myöhemmin luin ammattilehdestä artikkelin, -
jossa kerrottiin musiikin lisäävän lehmien tuottoisuutta.
Sen vuoksi navetoissa soitetaan musiikkia.
Huomasin sen kauan ennen virallisia tutkimuksia.
Elämäni alkoi muuttua nopeasti.
Aloin saarnata, en tosin kirkoissa. Minua ei olisi päästetty sinne.
Saarnasin kaikissa mahdollisissa paikoissa.
Saarnastuolinani toimi entinen USA:n armeijan jeeppi, -
joka oli peräisin 2. maailmansodasta.
Pysäköin sen sinne, missä oli ihmisiä, -
elokuvateatterin eteen, Whitley Bayn rannalle Pohjois-Englannissa.
Pysäköin autoni ja saarnasin. Halusin kertoa kaikille löydökseni.
Jeesus elää. Se on muuttanut kaiken.
Olin niin innoissani, että saarnasin joka paikassa.
Pian sain seurakseni 70 - 80 nuorta.
Olimme melkoinen jengi Koillis-Englannissa.
Meidät huomattiin. Kävimme kaikkialla.
Hieman sen jälkeen aloin saarnata kirkoissa.
Kaikki alkoi siitä, kun menin teelle eräänä sunnuntaina -
erään kristityksi kääntyneen vedonvälittäjän kanssa.
Tiesin, että hän piti saarnan Spennymoorin kappelissa.
Menin hänen mukanaan.
Kyselin matkalla, mikä on hänen saarnansa aihe.
Hän sanoi, ettei hän aio saarnata. Minä saarnaan.
Menin puhumaan ja sain sanottua kaiken sanottavani 7 minuutissa.
Elämässäni oli jännitettä.
Pidin maanviljelystä. Halusin olla viljelijä.
Sitten huomasin, että pidän saarnaamisesta.
En heti osannut päättää.
Kerron teille nyt salaisuuden, -
jota olen noudattanut johdatuksen suhteen.
Jotkut pitävät johdatusta hyvin monimutkaisena asiana.
Itse olen noudattanut seuraavaa periaatetta.
Herra on pomoni.
Minun tehtäväni ei ole yrittää lukea Herran ajatuksia.
Herran tehtävä on kertoa, mitä Hän haluaa minun tekevän.
Lupasin Hänelle vuosia sitten, -
että jos Hän ilmaisee selvästi tahtonsa, teen sen.
Jos Hän antaa sanat tai käskee mennä jonnekin, -
jos Hän ilmaisee itsensä selvästi, olen kuuliainen.
Olen Jumalan armosta onnistunut pitämään lupauksen, -
vaikka sillä on ollut hinta ja seuraukset.
Ellei Jumala ilmoita toisin, jatkan sitä, mitä olin tekemässä.
Jos Jumala haluaa, että teen muutoksia, -
Hänen täytyy ilmoittaa se selkeästi.
Se säästää monelta päänvaivalta.
Se on oma vaatimaton lähestymistapani johdatukseen.
Voin kertoa, että se toimii, -
vaikkakaan ei aina sillä tavalla kuin haluaisin.
Eräänä aamuna sanoin Herralle: -
"Voisitko kertoa minulle puoleenpäivään mennessä," -
"haluatko minun olevan saarnaaja vai maanviljelijä."
Klo 10:30 join kahvia ystäväni kanssa maatilalla.
Katsoen minua suoraan hän sanoi: "Päädyt vielä saarnastuoliin."
Sanoin Herralle: "Tuo ei ollut tarpeeksi selvää."
Lähdin kylille ja törmäsin entiseen metodistipappiin.
Emme olleet tavanneet vuosiin.
Tervehdin häntä.
Hän ei vastannut tervehdykseeni.
Hän kysyi: "David, miksi et ole seurakunnan hommissa?"
Kello oli 11:30. Sanoin Jumalalle: "Hyvä on."
Olin vielä maatilalla kolme vuotta.
Suoritin maatalousalan tutkinnon Newcastlen yliopistossa.
Tiesin kuitenkin, mitä tulin tekemään tulevaisuudessa.
Muutama viikko sen jälkeen isä halusi keskustella kanssani.
Mietin, että mitähän väärää taas olin tehnyt.
Isä sanoi, että hän oli hankkinut minulle vuokratilan, -
joka olisi minun, kun täytin 21.
Maatila sijaitsi Skotlannissa.
Jouduin sanomaan isälle, että hän oli hieman myöhässä.
Taivaallinen Isäni oli ehtinyt ensin.
Ajaessani tuon pienen maatilan ohi katselen sitä usein ja mietin, -
että voisin olla siellä lypsämässä lehmiä.
Ajatus kyntämisestä traktorilla kauniina päivänä, -
kun lokit kaartelevat ympärillä... Se vasta olisi jotakin.
Mutta minulle oli tarkoitettu jotakin muuta.
1950 minulle tarjottiin metodistipapin paikkaa.
En tuntenut muita kirkkokuntia.
Esi-isäni John Wesleyn ajoista asti olivat olleet metodisteja.
Eräs hänen ensimmäisistä saarnaajistaan oli John Pawson, -
yorkshireläinen maanviljelijä.
Hän on edeltäjäni ylenevässä polvessa.
Esi-isäni ovat olleet pappeja tai viljelijöitä tai kumpiakin.
Ammatit kulkivat suvussa.
Usko ei ollut perintöä, se oli oma ratkaisuni.
Tarjouduin papiksi.
Työsuhteen jatko oli hieman epäselvä.
Sanoin, että teen vuoden mitä ja missä tahansa, -
kunhan se on Britannian saarten sisäpuolella.
He lähettivät minut Shetlandsaarille.
Se on Ison-Britannian syrjäisin kolkka!
Olen aina ajatellut, että se sijaitsee laatikossa.
Koulun kartalla saaret olivat laatikossa, -
joka sijaitsi kartan alakulmassa.
Lähdin matkaan höyrylaivalla Edinburghista.
Ohitimme Aberdeenin, John O'Groatsin, -
Orkneysaaret sekä Fair Islen ja yhä vain jatkoimme matkaa.
Lopulta pääsimme perille.
Piirissäni oli viisi seurakuntaa. Matkat tehtiin moottoriveneellä.
Se oli hieno kokemus. Muistan ensimmäiset hautajaiset.
Se lienee alku miestyölle, josta puhun tänään.
Oli siis 1950-luku.
Ne olivat ensimmäiset miehen hautajaiset.
Niillä seuduilla naiset eivät osallistuneet hautajaisiin.
Kirkko oli täynnä miehiä ensimmäistä kertaa.
Joka sunnuntai järjestettiin pelastusvenekirkko.
Tiedättehän, naiset ja lapset ensin.
Nyt kirkko oli täynnä miehiä. Olin hieman hämmentynyt.
Menimme hautausmaalle.
Siellä tein tarvittavat toimitukset.
Sitten lähdin pois, mutta miehet jäivät haudalle.
He tekivät jotakin, mikä oli minulle outoa.
Tiedustelin asiaa miehiltä.
Kävi ilmi, että vainaja oli ollut vapaamuurari.
Loosi osallistui hautajaisiin.
He jättivät viimeiset jäähyväiset toverilleen.
En siihen aikaan tiennyt mitään vapaamuurareista.
Tiedustelin, miksi miehet kuuluvat järjestöön.
He eivät käyneet kirkossa.
Pääsyyksi he kertoivat sen, -
että palattuaan toisesta maailman- sodasta he kaipasivat tovereitaan.
He halusivat kokoontua miesporukalla.
Siksi he liittyivät vapaamuurarijärjestöön.
Veteraanit olivat kokoontuneet yhteen.
He kertoivat minulle järjestöön kuuluvien veljellisestä suhteesta.
Minulle jopa esitettiin kutsu liittyä järjestöön.
Melkein suostuin. Olen kiitollinen, etten mennyt mukaan.
Tiedän järjestöstä nykyään enemmän.
He sanoivat jäsenyyden auttavan minua urallani.
Se tuntuu merkilliseltä.
Olen sittemmin kuullut, että Lontoossa on kirkkoja, -
jotka edellyttävät papeiltaan järjestöön kuulumista.
En liittynyt järjestöön. Olen nyt iloinen siitä.
Ennen kuin jatkan, -
vaikka puhunkin järjestöstä kriittisesti ja kielteisesti, -
puhun toinen käsi sidottuna.
Ellei kirkko tarjoa miehille parempaa veljeyttä, -
minusta tuntuu, että taistelen toinen käsi sidottuna.
Olen myöhemmin saanut selville vapaamuurariudesta paljon enemmän.
Minusta se on vaarallinen vaihtoehto löytää toveruutta, -
vaikka miehet liittyvät siihen hyvistä motiiveista ja syistä.
Itse asiassa he ovat kirjoittaneet pienen vihkosen, -
jossa varoitetaan vaarallisesta miehestä nimeltä David Pawson.
Sen on kirjoittanut Hongkongin anglikaanisen katedraalin rovasti.
Se on mielenkiintoinen seikka.
Olen nähnyt hedelmät, joita nämä asiat kantavat.
Olin puhumassa eräällä urheilukentällä Englannissa.
Tilaisuuden jälkeen luokseni tuli vanhempi pariskunta.
He olivat noin 70-vuotiaita.
Mies oli pitkä ja sotilaallinen. Nainen näytti huonokuntoiselta.
Hän oli kumarassa. Hän tärisi. Hänen poskensa olivat kuopalla.
Mies pyysi, että rukoilen naisen puolesta.
Hän sanoi surevansa sitä, että hänen rakas vaimonsa sairastaa.
Tiedustelin, mikä sairaus naisella on, jotta voin rukoilla.
He kertoivat, että lääkärit eivät ole löytäneet syytä.
Sanoin, etten halua rukoilla, ellen tiedä, mitä rukoilen.
Kerroin pyytäväni Herralta, että Hän kertoo minulle syyn.
Herra kertoi syyn.
Kysyin mieheltä, onko hän vapaamuurari.
Hän vastasi myöntävästi. Hän oli aiemmin ollut aktiivijäsen.
Sanoin: "Jeesuksen nimessä, polta kaikki järjestöön liittyvä."
"Sitten vaimosi paranee."
Mies sanoi, ettei hän tiedä, missä esineet ovat.
Vaimo sanoi: "Minäpä tiedän."
Vaimoissa on tuo piirre.
Jos jokin esine on hukassa, kannattaa kysyä vaimolta.
No, pariskunta teki kuten sanoin, mutta vaimo ei parantunut.
He polttivat kirjat ja esineet, mutta vaimo ei parantunut.
Mies huusi Jumalan puoleen: "Tottelimme ohjeita."
"Miksi ei vaimoni parane?"
Mies kuuli ensimmäistä kertaa elämässään Jumalan puhuvan.
Jumala sanoi: "Autotallissa on vielä tavaraa."
He löysivät autotallista esineitä ja polttivat ne.
Seuraavana iltana he olivat taas kokouksessa.
Vaimo näytti 10 vuotta nuoremmalta. Mies näytti lottovoiton saaneelta.
Naapurustossamme asuu 14-vuotias poika, joka on yökastelija.
Se on kiusallinen vaiva. Ikätoverit pilkkaavat häntä.
Vanhemmat ovat käyttäneet häntä lääkäreillä ja psykiatreilla.
Siitä ei ole ollut apua. Eräs ystäväni oli heillä käymässä.
Hän kysyi, onko perheessä vapaamuurariutta.
Kävi ilmi, että pojan isoisä oli suurloosin suurmestari.
Ystäväni rukoili. Poika ei ole kastellut sen jälkeen.
Nämä asiat voi tietenkin selittää toisellakin tavalla.
Luokseni tuli hiljattain eräs lääketieteen tohtori, -
joka pelosta täristen istuutui eteeni.
Mies kertoi saavuttaneensa juuri vapaamuurariuden 33. asteen.
Hän kertoi oivaltaneensa, että he palvovat Luciferia.
Hän sanoi käyvänsä kirkossa ja olevansa valtavan pelon vallassa.
Rukoilimme asian puolesta.
Olin käymässä Mansaarella.
Olin puhumassa eräässä teatterissa Douglasin lähistöllä.
Eräs mies tuli luokseni ja kysyi: "Oletko sinä David Pawson?"
"Väitätkö, ettei voi olla yhtä aikaa kristitty ja vapaamuurari?"
Vastasin: "Kyllä." Hän sanoi olevansa kumpaakin.
Hän sanoi: "Saat 2 minuuttia aikaa todistaa väitteesi."
"Jos onnistut, eroan."
Mikä mahtava haaste!
Otin kelloni pois ja sanoin: "En aio puhua ylimmästä asteesta."
"Puhun ensimmäisestä valasta, jonka jokainen jäsen vannoo."
"Siinä uhkaillaan henkilöä, joka paljastaa salaisuudet."
"Jeesus sanoo, että jokainen toisen kuolemaa toivova on murhaaja."
"Miltä järjestön verivala kuulostaa sen rinnalla?"
Mies avasi suunsa. Sanoin: "Tiedän, mitä aiot sanoa."
"Sanoit, että se on vain rituaali. Sitä ei tarkoiteta oikeasti."
Sanoin: "Vuorisaarnassa Jeesus sanoi myös," -
"että olkoon vastauksesi kyllä tai ei."
"Älä sano mitään, mitä et tarkoita."
Kristityt eivät aina muista tätä seikkaa.
Mutta niin Raamatussa sanotaan.
Joka sen valan vannoo, toimii aina Vuorisaarnaa vastaan.
Sanoin miehelle: "Väität olevasi Jeesuksen seuraaja."
Mies erosi järjestöstä tuona iltapäivänä.
Todistin väitteeni oikeaksi puolessatoista minuutissa.
Eroaminen tuli miehelle kalliiksi. Mansaari kuhisee vapaamuurareita.
Saarella asuu veropakolaisia. Kaupat solmitaan looseissa.
Mies erosi järjestöstä tappioista huolimatta.
Teen pienen yhteenvedon. Puhumme tänään vakavista asioista.
Haluan nähdä kirkoissa miesten veljeyttä, -
joka päihittää tuon humpuukin.
Veljeyttä, jossa ei ole salaisuuksia, joka on valossa -
ja jonka keskipisteenä on Jeesus.
Sellaiseksi Jeesus on kirkon tarkoittanut, veljeydeksi.
Siksi hän valitsi perustajiksi 12 miestä.
On hämmästyttävää, että nykyään keskitytään naisiin ja lapsiin.
Jeesus aloitti seurakunnan rakentamisen miehistä, -
miehistä, jotka tekivät fyysistä työtä.
Joukossa oli vain yksi kynänpyörittäjä.
Jeesus valitsi 12 tavallista, työtätekevää miestä.
Hän aloitti kirkon, johon kuuluu nyt 1,5 mrd. ihmistä.
Koska opimme toimimaan Jeesuksen tavalla?
Toivon, että tämän päivän jälkeen -
jokaisessa täällä edustetussa seurakunnassa -
aloitetaan miesten opetuslapseuttaminen.
Minua huolestuttaa se, että miehille tarkoitettu ohjelma -
puuttuu seurakuntien ohjelma- tarjonnasta miltei kokonaan.
On ohjelmaa vauvoille, leikki-ikäisille, -
nuorille, eläkeläisille ja naisille, -
mutta miltei kaikissa seurakunnissa miehet on unohdettu kokonaan.
Silti Jeesus perusti seurakunnan miesten voimin.
Olen huomannut, että suurin osa kirkossakävijöistä on naisia.
2 kirkossa, jossa viimeksi olin, oli 5 naista yhtä miestä kohti.
Mies näytti siltä kuin hänet olisi raahattu sinne.
Tavallisesti kirkoissa on 2,5 naista yhtä miestä kohti.
En tarkoita naisenpuolikasta, vaan 5 naista 2 miestä kohti.
Se on keskiarvo.
Miksi miehet puuttuvat seurakunnista?
Kutsun niitä pelastusvene- seurakunniksi.
Naiset ja lapset ensin.
Olen aina halunnut tietää, miksi jotkin asiat tapahtuvat.
Olin sellainen jo lapsena. Vanhempani kyllästyivät kyselyihini
Mutta en koskaan muuttunut. Kysyn aina, miksi-kysymyksiä.
Miksi kirkoissa käy niin vähän miehiä?
Muistamme Vanhan testamentin, -
jossa Jumala käski laskea Israelin kansan vahvuuden, -
Hän käski laskea kaikki yli 20- vuotiaat taistelukykyiset miehet.
Käytän sitä karkeana arviointiperusteena, -
kun tarkastelen seurakuntaa, johon minut on kutsuttu puhujaksi.
Ensitöikseni lasken, kuinka paljon on yli 20-vuotiaita miehiä. -
jotka ovat kykeneviä taistelemaan Herran taistelussa.
Se kertoo paljon seurakunnan vahvuudesta.
En häpeile sanoessani, että seurakunnan vahvuus on miehissä.
Siksi olen keskittynyt tähän aiheeseen.
Miksi miehet puuttuvat seurakunnista?
Shetlandsaarilta menin yliopistoon. Opiskelin teologiaa Cambridgessa.
Menetin melkein uskoni.
Menetin uskoni Raamattuun, mutta en Jumalaan.
Raamattua piti lukea saksien kanssa.
Oli lupa leikata tiettyjä asioita pois.
Onneksi säilytin uskoni ja valmistuin.
Menin seurakuntiin, joissa oli lähinnä naisia ja lapsia.
Miksi?
Metodistikirkko kutsui minut pian evankelistaksi.
Minulle annettiin asuntoauto ja elokuvavaunu.
Minut lähetettiin Etelä-Yorkshiren hiilikentille.
Tämä oli vuonna kivi ja keihäs.
Se oli aika työlästä.
Kiertelin kaivoksia, klubeja ja pubeja.
Yritin levittää evankeliumia. Jotkut jättäytyivät Herralle.
Huomasin vuodessa, ettei minusta ole evankelistaksi.
On hienoa saada selville, mitä ei ole.
Ei tarvitse yrittää olla jotakin, mitä ei ole.
Älä yritä olla jotakin sellaista, mitä et ole.
Tapaan jatkuvasti kristittyjä, jotka yrittävät olla jotakin, -
mitä he eivät ole.
En kadu tuota vuotta. Opin paljon itsestäni.
Monet kääntyivät. Lisäksi löysin vaimon.
Se ei ollut hukkaan heitettyä aikaa.
Palasin asuntoautolleni vuoden loppupäässä.
Rukoilin Jumalalta jotakin muuta, vaikka kokemus oli ollut opettava.
Jumala sanoi: "Asuntoautossa on sinua kirje odottamassa."
Riensin nopeasti autolle. Lattialla oli sininen kirjekuori.
Avasin kirjeen nopeasti. Minun oli istuttava alas.
Kirjearkin ylälaidassa oli Britannian ilmavoimien vaakuna.
He etsivät sotilaspastoria ilmavoimien palvelukseen.
Paikkaa oli hakenut 9 miestä. Minut haluttiin ehdokkaiden joukkoon.
Tarkastin, oliko asuntoautossa mitään muuta kirjettä.
En löytänyt.
Oletin, että oli Jumalan tahto liittyä RAF:iin.
En ollut koskaan ollut armeijassa.
Meillä toki oli yleinen asevelvollisuus, -
mutta maatilojen työntekijät saivat vapautuksen.
Sodan jälkeen voi oli tärkeämpää kuin aseet.
En joutunut kutsuntoihin. Olin siitä iloinen.
Matkustin Lontooseen ikimuistettavaan haastatteluun.
Huoneessa oli pitkä, vihreällä kankaalla peitetty pöytä.
Pöydän takana istui maa-, meri- ja ilmavoimien upseereja univormuissa.
Pöydän toisella puolella oli yksi tuoli.
Vilkaisin huoneeseen ovelta ja ajattelin kääntyä takaisin.
Olen kiitollinen kersantille, joka otti hakijat vastaan.
Hän kuiskasi: "Kuvittele heidät alusvaatteissa."
Astuin sisään ja näin heidät verkkopaidoissaan.
Pelkoni katosivat. Rentouduin. Haastattelu meni hyvin. Sain paikan
Minut lähetettiin lääkärintarkastukseen.
Menin ilmavoimien lääkärintarkastukseen.
Menin lääkärin huoneeseen alastomana, aataminasussa.
Pöydän takana istui lääkäri. Hän sanoi: "Sisään, pappi."
Olen pohtinut siitä saakka...
Oliko kaulassani kauluksen kuva...
Koska tämä on miesten kokous, voin kertoa koko jutun.
Kerroin eräälle toverille, mitä lääkäri sanoi.
Hän sanoi: "Onneksi hän ei sanonut: Tule sisään, rabbi."
Voitte miettiä, mitä hän tarkoitti.
Seuraavaksi menin tarkistuttamaan kuuloni.
Minun piti toistaa lääkärin perässä: -
Hissi
Sissi
Sitten jouduin sanomaan: "Olen pastori, en voi sanoa sellaista."
Hän päästi minut läpi.
Kohtasin seurakunnan, joka koostui sadoista miehistä.
Minulla oli mukana kaikki saarnani.
Ne upposivat kuulijoihin kuin korkki veteen.
Huomasin, että olin mukauttanut sanomani naisille ja lapsille.
Se on hyvin yleistä seurakunnissa.
Puhuminen on erilaista miesyleisön edessä.
Miehet puhuvat kiertelemättä. He eivät halua kuulla korukieltä.
He haluavat suoraa puhetta, vaikka he ovatkin eri mieltä.
Minun piti heittää saarnani pois.
Kolme vuotta RAF:n palveluksessa teki minulle ihmeitä.
Valitettavasti se teki minusta liiankin suorapuheisen.
Ajoittain siviiliseurakunnat vastustavat puhetyyliäni.
He eivät pidä suorasukaisista saarnoista.
Minua kutsutaan joskus kiistellyksi pastoriksi.
Se tarkoittaa, että sanon asiat suoraan.
Sitä miehet haluavat, vaikka he olisivat eri mieltä.
He haluavat kuulla suoraa puhetta.
Kolmella palvelusvuodella oli valtava merkitys työlleni.
Aloittaessani siviilissä päätin, -
että seurakunnassani on aina yhtä paljon miehiä ja naisia.
Heräsi kysymys, mikseivät miehet käy seurakunnassa.
Tärkein syy oli kaksi maailmansotaa.
Ne ryöstivät miehet seurakunnista.
Miehet lähtivät sotaan, mutteivät koskaan palanneet.
En tarkoita kaatuneita.
Tarkoitan elossa selvinneitä.
He eivät palanneet seurakuntiin.
He olivat nähneet ja tehneet asioita, -
jotka eivät sopineet yhteen uskon ja hyvän Jumalan kanssa.
Miten voi uskoa hyvään Jumalaan, -
kun on nähnyt mudan ja veren täyttämät juoksuhaudat.
Eräässä itälontoolaisessa kirkossa järjestettiin -
ennen ensimmäistä maailmansotaa maanantaisin miesten kokous, -
johon osallistui 1000 miestä.
Kokouksella oli vaikutusta kansakunnan politiikkaan.
Jopa yksi ministeri joutui eroamaan erään puhujan ansiosta.
Kokoukseen osallistui parlamentin jäseniä.
Kokouksella oli paljon vaikutusvaltaa.
Kokouksia ei kuitenkaan enää järjestetä.
Toimintaa oli yritetty käynnistää 1. maailmansodan jälkeen.
Kävijämäärät olivat vähäisiä ja toiminta lopahti.
Sama pätee moniin muihinkin kirkkoihin.
Sen näkee myös kirkkojen sotamuistomerkeistä.
1. maailmansodan kohdalla on paljon enemmän nimiä.
Kirkoista miehiä lähti enemmän 1. kuin 2. maailmansotaan.
Kirkossakäynti oli vähentynyt. 2. maailmansota vauhditti kehitystä
1. maailmansota merkitsi Englannille sosiaalista muutosta, -
jolla oli ennennäkemättömät vaikutukset.
Koskaan aiemmin niin monet miehet eivät olleet menneet sotaan.
Se oli aluksi vapaaehtoista, myöhemmin pakollista.
Englannin miehet menivät sotaan.
Naisten piti ottaa vastuulleen miesten työt.
Naiset vastasivat kodin asioista joissakin tapauksissa 4 vuotta.
Tehtaat täyttyivät naisista.
Naiset tekivät tehdastyön.
Ei ole sattumaa, että naiset saivat äänioikeuden Englannissa -
juuri tuohon aikaan.
En ota kantaa siihen, oliko tämä hyvä vai huono asia.
Haluan korostaa muutosta, jonka yhteiskunta kohtasi.
Emme ole vielä toipuneet siitä.
Kun miehet palasivat väsyneinä sodasta, -
he antoivat naisten jatkaa töissä, koska naiset pärjäsivät hyvin.
Siitä lähtien Englannin kodeissa naiset ovat tehneet päätökset.
Mies katsoo tehneensä osuutensa, -
kun hän tuo kotiin palkkapussin.
Se on hänen osuutensa. Naiset tekevät tärkeät päätökset.
Monissa kodeissa vaimo päättää rahankäytöstä.
Raamatussa tuo vastuu kuuluu selvästi miehelle.
Naisella ei tarvitsisi kantaa huolta raha-asioista.
Miehen tehtävä on huolehtia perheen toimeentulosta.
Monissa kodeissa vaimon tehtävä on huolehtia -
laskuista ja kodin taloudenhoidosta.
Naisten ei tarvitsisi kantaa sellaista taakkaa.
Monissa kodeissa nainen on kuningatar. Hän hallitsee.
Walesissa käytetään sanaa 'mam', englannissa sanaa 'mum', äiti.
Miehiä on yritetty saada takaisin kirkkoihin 1920-luvulta lähtien.
Se on työlästä.
Se on siis ensimmäinen syy.
Maailmansodat veivät miehet pois. Miehet eivät palanneet takaisin.
Seuraavaksi tulee toinen syy. Puhun tänään suoraan.
Toinen syy on papiston naismaisuus.
Siihen on monia syitä.
Ensinnäkin työ kiinnostaa naismaisia miehiä.
Osasyynsä on myös valintaprosessilla.
Lisäksi kun mies löytää itsensä naisvaltaisesta ympäristöstä, -
hän muuttaa tyyliänsä.
Eräs eteläenglantilainen pastori kertoi, -
että hänen kirkossaan käy vanhoja leidejä kummastakin sukupuolesta.
Minun teki mieli sanoa, -
vaikka Jeesuksen mukaan ajatus on yhtä paha kuin sanominen, -
että syynä on se, että sellainen on saarnastuolissa.
Kun pastori kiipesi valkoisessa kaavussa saarnastuoliin, -
hänen eleensä ja tyylinsä oli sovitettu naisyleisölle.
Vaikka pastori oli fyysisesti mies, hänen tyylinsä oli naisellinen.
Televisiossa pastori esitetään usein hyvin naismaisena.
Heikkona perässäkulkijana, ei johtajana.
Tällaisena ei esitetä pelkästään katolisia pappeja, -
vaan myös anglikaanipappeja ja vapaiden suuntien pastoreita.
Asiassa piilee totuuden siemen.
En puhu omiani.
Minulla on mukanani lehtileike eräästä tutkimuksesta.
Tutkimukseen osallistui noin 200 papiksi vihittyä, -
joista 155 oli miehiä ja 97 naisia.
Tutkimus osoitti, -
että naiset olivat yhtä vakaita ja päättäväisiä kuin miehet.
Naispapeilla oli maskuliininen profiili.
Yllättäen miehet olivat ujoja, sulkeutuneita ja naisellisia.
On tietenkin aina poikkeuksia.
Kirkon papinvirat eivät kiinnosta miehekkäitä miehiä.
Valintaprosessi on noudatellut varmaa linjaa riskinoton sijaan.
Eräs maskuliinisuuden ominaispiirre on halu ottaa riskejä -
ja tulla esille.
Järjestelmä kokee sen uhkana.
Palvelutyö naisten ja lasten parissa myös vaikuttaa henkilöön.
Osallistuin vaimoni kanssa erääseen perhejumalanpalvelukseen.
Kärjistän asiaa hieman. Tilaisuus sujui suunnilleen näin.
Jumalanpalveluksessa saarnasi eräs miespappi.
Hän kysyi: "Tietääkö kukaan jotakin miehestä nimeltä Daniel?"
Seurakunta oli hiirenhiljaa.
Kukaan ei vastannut. Pappi yritti rohkaista ihmisiä puhumaan.
Eturivissä eräs nuori äiti kohotti kätensä ja vastasi: -
"Minä luulen tietäväni." Pappi innostui.
Nainen vastasi: "Daniel veti piikin leijonan tassusta."
Olen iloinen, että teitä nauratti.
Tiedätte, että se on kreikkalainen taru Androkles-nimisestä miehestä.
Pappi sanoi: "Vastaus meni pieleen, mutta se oli hyvä yritys."
Kukaan muu ei vastannut.
Pappi selitti: "Daniel heitettiin tuliseen pätsiin."
Hyvä, että nauroitte. Aloin ajatella, ettette tunne Raamattua.
Vaimo tönäisi minua kyynärpäällä ja sanoi: "Sokea taluttaa sokeaa."
Meitä nauratti.
Katsoin paikalla olleita miehiä.
He joko tuijottivat kengänkärkiään tai tutkivat valaisinkalusteita.
Heitä hävetti.
Sen piti olla perhejuhla, mutta miehille ei ollut mitään ohjelmaa.
Meitä kohdeltiin kuin pyhäkoululuokkaa.
Miehet näyttivät odottelevan, joko pääsee tupakalle.
Tilaisuudella ei ollut heille mitään tarjottavaa.
Naismainen papisto on toinen pääsyy miesten pienelle lukumäärälle.
Kirkko on papistonsa näköinen.
Pappiuden eräs puoli on se, että ihmiset seuraavat pappia.
Se on tietenkin toivottavaa.
Itse asiassa he seuraavat tekoja eivätkä sanoja.
Kolmas syy on se, että naisten on miehiä helpompi kääntyä kristityksi
Selitän nyt miksi.
Jokainen nainen sisimmässään etsii miestä, -
jolle hän voi antaa elämänsä.
Miestä, joka suojelee ja auttaa häntä.
Miestä, jota voi ihailla, kunnioittaa ja totella.
Jokainen nainen etsii sellaista miestä.
Kun nainen löytää Jeesuksen, hän löytää täydellisen miehen.
Jeesuksen vastaanottaminen on naisille miltei luonnollista, -
etenkin jos he ovat huonossa suhteessa tai yksinhuoltajia.
He tuntuvat olevan valmiita ottamaan vastaan miehen, -
johon he voivat luottaa. Miehet ovat erilaisia.
Me haluamme olla itsenäisiä. Emme myönnä tarvitsevamme apua.
Taistelemme kuolemaan asti.
Itsenäisyys on osa miehisyyttä.
Kristityksi tuleminen edellyttää kahta luonnonvastaista asiaa.
Ensinnäkin miehen on myönnettävä, että hän tarvitsee Jeesusta.
Miehen vaisto sanoo: "En tarvitse apua."
"Hoidan itse omat asiani."
Eräs mies kysyi ystävältäni: "Pitääkö minun tulla Herran luo" -
"ja tunnustaa, että en pärjää elämässäni ilman Jeesusta?"
"Jos teen niin, olen tuomittu tuhoon."
Voitte arvata ystäväni vastauksen.
Hän sanoi: "Olet tuomittu, ellet tee niin."
Se on totta.
Mies halusi olla itsenäinen.
Etenkin 20 - 45-vuotiaana miehet haluavat itse hoitaa omat asiansa.
Ellei sitten mies kohtaa suuria vaikeuksia.
Joku voi syyllistyä vakavaan rikkomukseen, kuten Jonathan Achen.
Hän tuli sen seurauksena uskoon.
Hän jäi kiinni ja huomasi itsekin, millainen hän todella oli.
Hän kävi kirkossa, mutta hän oli ylimielinen ja itseriittoinen.
Hän ei luottanut Jeesukseen.
Kiitos Jumalalle siitä, että hän kääntyi.
Muita katastrofeja voivat olla AIDS, konkurssi, petos, avioero...
Tarvitaan tavallisesti jokin suuri ongelma, -
jotta 20 - 45-vuotias mies myöntää tarvitsevansa apua.
Kun mies vastaanottaa Jeesuksen ja avaa feminiinisen puolensa, -
hänestä tulee Jeesuksen morsian. Jeesus on hänelle aviomies.
Hänen täytyy tehdä toisen kuperkeikan luontoaan vastaan.
Hänen täytyy olla yhä maskuliininen mies.
Liian monista uskovista miehistä tulee nössöjä.
He muuttuvat naisellisemmiksi.
Suhteessa Kristukseen niin täytyy ollakin.
Mutta suhteessa muihin ihmisiin hänen täytyy pysyä maskuliinisena.
Suhteessa perheeseen, työtovereihin ja muihin ihmisiin.
Se vaatii sulattelua ja sovittelemista.
Se voi onnistua vain Jumalan armosta.
Liian moni mies on kadottanut miehisyytensä tultuaan uskoon.
Se on surullista.
Tiedätte varmaan, mistä puhun.
Olin kerran puhumassa Etelä-Walesissa.
Kokouksen jälkeen luokseni tuli eräs nainen.
Hän pyysi apua eräässä ongelmassa.
Kysyin, että onko hänellä sekä mies että ongelma. Vastaus oli kyllä.
Kysyin, oliko mies hänen ongelmansa. Ei ollut.
Kysyin, oliko hän pohtinut ongelmaa miehensä kanssa. Ei ollut.
Nainen kertoi, ettei mies ollut kristitty.
Ongelma oli hengellinen.
Nainen sanoi, ettei mies ymmärtänyt uskonasioista.
Sanoin naiselle, että Jumala on antanut hänelle miehen sitä varten.
Nainen ei uskonut.
Sanoin, että Jumala haluaa ratkaista ongelman miehen kautta.
Siksi Jumala hänet antoi.
Nainen ei uskonut edelleenkään.
Sanoin, että Jumala sai aasinkin puhumaan.
Nainen tavallaan väitti, ettei Jumala voi puhua aviomiehen kautta.
Se olisi vakuuttanut suurimman osan naisista.
Mutta tuo nainen ei vakuuttunut.
Hän lähti pois. Nainen levitti huhuja: -
"Älkää kysykö Pawsonilta apua hengellisiin ongelmiin."
"Hän ei ymmärrä, millaista on elää avioliitossa ei-uskovan kanssa."
Hän teki hallaa maineelleni.
Vuotta myöhemmin olin taas samassa kaupungissa.
Nainen tuli sanomaan: "Minulla on ongelma, ja nyt kyse on miehestäni"
Kysyin, mikä oli vialla. Hän vastasi: -
"Mitä tehdä miehelle, joka on uskonasioissa vaimoa edellä?"
Hän selitti olleensa minulle vihainen pari kuukautta.
Hän oli yrittänyt turhaan saada apua muualta.
Epätoivoisena hän oli pyytänyt apua mieheltään.
Mies oli ratkaissut ongelman.
He olivat kumpikin olleet ihmeissään.
Siitä lähtien miestä olivat alkaneet kiinnostaa uskonasiat.
Mies oli tullut uskoon ja kasvanut uskossa huimasti.
Nainen ei pysynyt perässä.
Nainen halusi, että mies olisi juuri sellainen kuin nainen halusi.
Naisen tehtävä vaimona on seurata miestä, ei päinvastoin.
Mies on vaimon pää.
Uskovan vaimon tulee kunnioittaa ei-uskovaa aviomiestään -
hengellisenä päänään.
Vaimo tulee tavallisesti uskoon ennen aviomiestä.
Se ei ole ongelmatonta. Se voi johtaa avioeroon.
Kylässämme eräs rouva tuli uskoon.
Pappi näytti naista eri paikoissa, kuten voittosaalista.
Naisen mies valitti pubissa, että Jeesus vei hänen vaimonsa.
Kun aviovaimo tulee uskoon ensin, häntä täytyy kieltää heti: -
"Älä saarnaa äläkä vietä kaikkea aikaa kirkossa."
Raamattu sanoo, että aviomies voitetaan ilman sanoja.
Vaimolle annetaan ohjeita kaunistumisesta ja kuuliaisuudesta.
Kun mies huomaa, että vaimon elämä muuttuu, hän kiinnostuu Jeesuksesta
Näin lukee 1. Piet. 3. luvussa.
Raamattu on käytännöllinen.
Uskoontulo on helpointa lapsille.
Jos heitä rakastaa ja he luottavat, on helppoa saada lapsi rukoilemaan.
Vaimojen, naisten, on toiseksi helpointa uskoa.
Miesten on vaikeinta uskoa.
Siksi kirkot ovat keskittyneet pyhäkouluihin ja naistentapahtumiin
Mutta Jeesus aloitti miehistä.
Uskoakseni meidän on opeteltava seuraamaan Häntä tässä asiassa.
Jos saisin aloittaa alusta kirkon pastorina, -
ykköstavoitteeni olisi miesten opetuslapseuttaminen.
Muut tavoitteet olisivat toissijaisia.
Jos saavuttaa miehet, naiset ja lapset tulevat perässä.
Jos aloittaa naisista ja lapsista, miehet etääntyvät etääntymistään.
Jos naisen hengellinen kasvu pääsee vauhtiin ennen miestä, -
avioliittoon tulee särö.
Kun minulta kysytään, miten ei-uskova aviomies tulee uskoon, -
olen kieltänyt naista käymään kirkossa.
He eivät meinaa ottaa sitä vakavissaan.
Se on toiminut monessa tapauksessa.
Vaikka vaimo pitää uskoontuloa helppona, -
miehelle on tavallisesti vaikeampaa luovuttaa elämänsä.
Tämä oli eräs niistä syistä, miksi aloitin miestyön.
Lisäksi siihen vaikuttivat yhteiskunnalliset muutokset.
Palvelutyöni aikana on tapahtunut sukupuolten vallankumous.
Se alkoi 1960-luvulla asialla, jota kutsutaan sanalla unisex.
Vuosia sitten olin lähdössä matkalle Singaporeen.
Sitä varten minun piti käydä tukanleikkuussa.
Singaporessa miesten tukka ei saa koskettaa kaulusta.
Sillä tavalla kaupunki taistelee sosiaalisia ongelmia vastaan.
Minun piti käydä lyhentämässä tukkaa.
Sanoin vaimolleni lähteväni asioille. Vaimoni lähti mukaan.
Parkkeerasin auton ja lähdimme omiin suuntiimme.
Etsin kampaamon, jonne voi mennä ilman ajanvarausta.
Huomasin kyltin, jossa luki 'unisex'.
Kampaamossa oli nuoria mies- ja naiskampaajia.
Asiakkaina oli samoin sekä miehiä että naisia.
Istuuduin. Erittäin viehättävä nuori nainen alkoi leikata tukkaani
Se oli minulle uusi kokemus, miellyttävä sellainen.
Keskustelimme. Sitten katsoin peiliin.
Näin huoneen toisella puolella vaimoni.
Hänen kampaajansa oli nuori, komea italialainen mies.
Meistä kumpikaan ei tiennyt, että olimme menossa samaan paikkaan.
Räjähdimme nauramaan. Tilanne näytti varmaan absurdilta.
Se tuntui aluksi viattomalta.
Miehet antoivat tukkansa kasvaa.
Naiset alkoivat suosia lyhyttä hiusmallia.
Miehet alkoivat käyttää korvakoruja ja muita koruja.
Naiset alkoivat käyttää farkkuja ja sotilassaappaita.
Se oli hämmentävää.
Eräs pastori päätti hääseremonian sanomalla: -
"Julistan teidät nyt mieheksi ja vaimoksi," -
"ja päästän teidät ottamaan selvää, mikä ero niillä on."
Joku yrittää sisään. Voisiko joku mennä katsomaan?
Siitä alkoi sekaannus mies- ja naissukupuolen välillä.
Tämä kehitys on vain kiihtynyt vuosien varrella.
Nyt ollaan hukassa.
Sen takana ei ole pelkästään sosiaaliset muutokset vaan Saatana.
Hänen toinen nimensä on Apollyon, tuhoaja.
Hän ei voi luoda mitään, joten hän tuhoaa Jumalan luomaa.
Hän on alkuperäinen hävittäjä.
Uskon että hän tahallaan tuhoaa mies- ja naissukupuolta.
Jumala on luonut ritarillisuuden ja romantiikan.
Ritarillisuutta pidetään nykyään sovinismina.
Olen saanut nuhteita, kun olen antanut tietä naiselle.
Sukupuoliasioihin liittyvät arvot ovat vääristyneet.
Sanon suoraan jotakin feminismistä.
Sen takana on oikeutettu vaatimus.
Naisia on kohdeltu toisen luokan kansalaisina.
Heitä on pidetty miehiä halpa-arvoisempana.
Moite on oikeutettu. Meidän on kuunneltava sitä.
Olemmehan tavalla tai toisella syypäitä siihen.
Ehdotettu ratkaisumalli, eroavuuksien häivyttäminen, -
ei kuitenkaan ole oikea.
Sen mukaan kaikkia tulee kutsua henkilöiksi.
On oltava poliittisesti korrekti.
Poliittinen korrektius on kaukana Raamatun totuuksista.
Tilanne on hyvin jännitteellinen.
Monet kristityt haluavat mieluummin olla poliittisesti korrekteja -
kuin moraalisesti korrekteja.
Tarkastellaan viimeisten vuosien kehitystä.
1960-luvulla oli vallalla unisex.
1970-luku oli homoseksualismin aikakautta.
Homoseksualismi laillistettiin. Se tuli ulos kaapista.
Laillistaminen tarkoittaa asian yleistä hyväksymistä.
Jos jokin asia laillistetaan, asiaa aletaan pitää hyväksyttävänä.
Sama pätee huumeiden ja prostituution laillistamista.
Homoseksuaalit siis astuivat ulos kaapista.
Olin kerran eräässä tilaisuudessa.
Eräs nuori mies tuli juttusilleni. Hän pyysi apuani.
Hän sanoi vihaavansa itseään.
Hän oli komea, hyvin pukeutunut, huoliteltua kieltä puhuva, -
nähtävästi korkeakoulutettu. Hänellä oli hyvä työ Lontoossa.
Hänellä oli kaikki, mitä nuori mies voi toivoa.
Silti hän vihasi itseään. Kysyin miksi.
Hän kertoi viettävänsä kaiken vapaa-aikansa -
etsien kaupungilta miespuolista seksikumppania.
Hän inhosi itseään sen vuoksi.
Hän sanoi olevansa, tai ainakin yrittävänsä olla kristitty.
Hän ilmiselvästi uskoi Herraan.
Hän kertoi, että se oli alkanut sisäoppilaitoksessa.
Itse en lähettäisi poikaani sisäoppilaitokseen.
Sanoin, että se oli alkanut paljon aikaisemmin, -
pojan kotona, perheessä. Mies ei uskonut sitä.
Kyselin hieman tarkemmin miehen perhetaustasta.
Mies kertoi, että hänen kotonaan äiti oli määrännyt.
Äidillä oli ollut aiemmin jo kaksi miestä.
Äiti määräsi perheessä.
Kysyin: "Keneltä hait lohtua." Mies vastasi: "Isältä."
Isä oli halannut ja suukotellut häntä.
Sanoin, että se on hyvä. Niin isän pitääkin toimia.
Kävi ilmi, että äiti ei koskaan osoittanut hellyyttä.
Kysyin, kiipesikö poika koskaan isänsä viereen nukkumaan.
Miehen vastaus oli: "Monesti." Kysyin, miten isä reagoi.
Kävi ilmi, että isän ja äidin suhde oli huono.
Isä kiihottui, kun poika tuli hänen viereensä. Loppu on arvattavissa.
Se on hyvin surullista.
Monissa tapauksissa mies, jonka seksuaalisuus on sekaisin, -
tulee perheestä, jossa äiti on määrännyt, ei isä, -
tai sitten isää ei ollut lainkaan.
Pojan tunne-elämä menee sekaisin.
Hänelle isä on äidin roolissa ja äiti isän roolissa.
Tai sitten hänellä ei ole isää lainkaan. Äiti yrittää toimia isänä
Korjaamme nykyisin tämän kehityksen satoa.
Tilanne vain jatkuu ja jopa pahenee, -
kunnes miehistä tulee tosi isiä, perheen päitä ja johtajia.
Se ei tarkoita määräilemistä, vaan johtamista.
Tämä perversio tulee kasvamaan. Raamattu kutsuu sitä perversioksi.
Se on Jumalalle iljetys. Hän ei luonut ruumiitamme sitä varten.
Peräsuoli on liian herkkä siihen käyttöön.
Mutta tämä on todellisuutta.
Sitten tuli 1970-luku.
Seuraavassa vaiheessa tulivat biseksualismi ja transseksualismi.
Eräänä päivänä sihteerini, tyyni ja rauhallinen nainen, -
ryntäsi työhuoneeseeni hysteerisenä.
Toimistoon oli tullut henkilö, josta hän ei ottanut selvää.
Menin tapaamaan vierasta.
Hän oli keski-ikäinen nainen, jolla oli hattu, takki ja käsilaukku.
Kysyin, mitä murheita hänellä oli.
Hän sanoi olevansa huolissaan vaimosta ja lapsistaan.
Jouduin hieraisemaan silmiäni.
Kirkossamme oli kolme psykiatria. Mietin, olikohan heillä kiireitä.
Sitten ymmärsin, ettei henkilön mielessä ollut mitään vikaa.
Hänen kätensä olivat kaksi kertaa suuremmat kuin omani.
Pyysin häntä puhumaan.
Hän oli ollut tykkimies merivoimissa.
Sen näki hänen käsistään.
Hänen oli ollut vaikea kotiutua. Hän oli jättänyt vaimon ja lapset.
Hän oli lähtenyt Lontooseen ja päätynyt huonoon seuraan.
Hän oli antautunut perversioille. Hän oli alkanut pukeutua naiseksi.
Hän meni leikkaukseen. Hänen peniksensä poistettiin.
Hän kävi läpi hormonihoidot. Miehestä oli tullut nainen.
Silti hän masentui.
Hän käveli Thamesin rannalle ja alkoi hypätä veteen.
Thamesin rannalla on evankelista, joka etsii itsemurhaa hautovia -
ja jakaa heille evankeliumia.
Evankelista pysäytti tämän henkilön, joka teki uskonratkaisun.
Evankelista ohjasi hänet luokseni saamaan apua.
Siten tämä henkilö löysi minut.
Tämä tapahtui 1970-luvun alussa.
Se oli ensimmäinen tämänkaltainen sielunhoitotilanne.
Missään sielunhoito-oppaassa ei ollut mainintaa tällaisesta.
Cambridgen opinnoista ei ollut hyötyä tässä tilanteessa.
Sukupuoli-identiteetin korjaaminen vei puoli vuotta.
Kielsin häntä palaamasta vaimon ja lasten luo.
Se vain aiheuttaisi vain lisää vaikeuksia.
Työpaikan löytäminen tuntui miltei mahdottomalta.
Pyysin hartaasti työnantajia ottamaan miehen töihin.
Kun he saivat tietää, että henkilö käyttää naisten vessaa, -
mutta hänellä on miehen mieli ja muisti, he kieltäytyivät.
Lopulta löysin kristityn, joka suostui ottamaan hänet töihin.
Oletko ajatellut, miten sukupuolta vaihtaneen henkilön -
voi saada tajuamaan, kuka hän on Kristuksessa?
Ajattele. Miten he voivat oivaltaa, keiksi Jumala on heidät luonut.
Hän oli ensimmäinen. Valitettavasti ei suinkaan viimeinen.
Englannissa sellaisia henkilöitä on 25 000.
Se on pieni kaupungillinen.
Leikkaus on Englannissa ilmainen.
Siitä on tehty jopa televisio-ohjelmia.
Juttelin erään pariskunnan kanssa eräillä juhlilla Lontoossa.
Kävi ilmi, että mies oli kirurgi ja nainen psykologi.
Vitsailin, että he huolehtivat sekä ruumiista että mielestä.
He kertoivat hoitavansa yksityisvastaanottoa.
Asiakaskunta koostui henkilöistä, jotka haluavat vaihtaa sukupuolta.
Mies teki leikkaukset ja vaimo hoiti henkisen puolen.
Leikkaukseen oli satojen ihmisten jono.
Elämme omituisessa maailmassa.
Ihmiset eivät halua hyväksyä sitä, mitä Jumala on luonut.
He haluavat itse päättää, mitä he haluavat olla.
Olen pystynyt estämään joitakin miehiä menemästä leikkaukseen.
Monet heistä halusivat olla huolenpidon kohteena, -
sen sijaan että he olisivat itse halunneet huolehtia muista.
He haluavat olla naisia. He haluavat miehen suojakseen.
He eivät halua olla miehiä, jotka ovat vastuussa Jumalan edessä.
Tämä on ollut yhteiskunnan trendi. Sain siitä kipinän miestyöhön.
Haluan auttaa miehiä olemaan miehiä.
En itse ole kovinkaan hyvä miehen malli.
Haluan silti auttaa miehiä olemaan miehiä Jumalan edessä.
Naiset ovat vallanneet monia miesten aloja.
Toin mukanani muutamia lehtileikkeitä.
Tämä on eräs suurimmista muutoksista. Naiset sotivat.
Persianlahden sota oli ensimmäinen. Nyt on normaalia, -
että naiset tappavat.
Britannian asevoimat ovat alkaneet viedä -
sekä miehiä että naisia rintamalle.
Iso-isämme olisivat olleet ihmeissään.
Nyrkkeily ja paini.
Nyrkkeily on hiljalleen avautumassa naisten lajiksi.
Naiset haluavat tehdä samoja asioita kuin miehetkin.
Kovin moni nainen ei vielä halua työskennellä hiilikaivoksissa.
Tässä on naisten mestari kädenväännössä.
Tämä on leike australialaisesta sanomalehdestä.
Alla oleva artikkeli hyökkää minua vastaan feminismiasiassa.
Artikkelin yläpuolella oli kuva kädenvääntömestarista.
Suuntaus ei ole vielä tiensä päässä.
Nainen kysyi Oscar Wildeltä, mikä on miehen ja naisen suurin ero.
Wilde vastasi: "En voi tulla raskaaksi."
Se oli tyypillinen Wilden kulunut sanonta.
Se on kuitenkin vanhentumassa.
Kuulin Pariisissa lääkäreiltä, -
että nykyisin on jo mahdollista hedelmöittää mies.
Satuin kuulemaan erään pariskunnan keskustelun.
Mies sanoi: "Olet synnyttänyt jo kaksi lasta."
"Seuraava lapsi pilaa ulkomuotosi. Haluan synnyttää seuraavan."
"Haluan joka tapauksessa kokea, miltä se tuntuu."
Ajattelin, että onko tämä fantasiaa.
Munasolu, joka lähtee munasarjasta kohti kohtua -
voi kiinnittyä kohdun ulkopuolelle.
Puhutaan kohdunulkoisesta raskaudesta.
Joku teistä on voinut olla tällainen lapsi.
Lapsi ei voi tulla ulos normaalisti, -
joten on turvauduttava sektioon.
Ranskalaiset olivat tehneet kokeen, -
jossa hedelmöittynyt munasolu oli siirretty miehen vatsaan.
Alkio oli kehittänyt istukan itsensä ja miehen elimistön väliin.
Se oli elänyt noin kaksi kuukautta.
Sitten oli tapahtunut hylkimisreaktio.
Nykyään etsitään lääkettä, joka estäisi hylkimisreaktion.
Tavoitteena on se, että miehet voisivat synnyttää -
ja tulla siten äideiksi.
Tämä on pilailumielessä tehty mainos muutaman vuoden takaa.
Se pisti miettimään, millaista olisi olla raskaana.
Pian siitä tulee totta.
Lopputulos saattaa olla, -
että perheissä sukupuolierot häipyvät kokonaan.
Joskus voi olla mahdollista, että naapuritalossa on kaksi äitiä, -
ja lapset ovat naispuolisia.
Toisessa naapurissa vanhemmat ja lapset ovat kaikki miespuolisia.
Tämä ei ole scifi-kirjallisuutta.
Tässä on kuva maamme ensimmäisestä kokonaan naispuolisesta perheestä.
Se on keinohedelmöityksen ansiota.
Sikiön sukupuoli voidaan määrittää hyvin aikaisessa vaiheessa.
Sukupuoli on valittavissa.
Pelkään, että monet vanhemmat valitsevat abortin, -
ellei sikiö ole toivottua sukupuolta.
Tämä on ensimmäinen kokonaan naispuolinen perhe.
Mitä on tapahtumassa Jumalan luomisjärjestykselle?
Sekaannus on levinnyt myös kirkon sisälle.
Se on taakka sydämelläni.
On tarpeeksi paha, että yhteiskunta rikkoo Jumalaa vastaan.
Mitä tapahtuukaan, jos kirkko menee mukaan siihen?
Kirkon eli kristittyjen miesten -
tulisi johtaa yhteiskuntaa eteenpäin, -
ei seurata yhteiskuntaa kohti turmelusta.
Kirkko näyttää seuraavan maailmaa noin 15 vuotta jäljessä.
Meitä sanotaan vanhanaikaisiksi. Menemme mukana vastentahtoisesti.
Maailma hyväksyi homot noin 20 vuotta sitten.
Kirkko on vastaavassa prosessissa tällä hetkellä.
Kristityt seuraavat maailmaa turmelukseen.
Avioero alkaa olla kirkon sisällä nyt yhtä yleistä -
kuin kirkon ulkopuolella 20 vuotta sitten.
Kirkko menee hiljalleen maailman mukana.
Se sopeutuu vähitellen maailman moraalikäsityksiin.
Sen kuuluisi johtaa maailmaa päinvastaiseen suuntaan.
En halua pelotella vaan selostaa tilannetta.
USA:ssa on ilmestynyt uusi englanninkielinen raamatunkäännös.
Sitä kutsutaan kattavaksi versioksi.
Siitä on poistettu kaikki sukupuoleen viittaava aines.
Jeesus ei ole siinä ihmisen, miehen poika.
Hän on ihmisolennon lapsi.
Siinä Jumala ei ole Isä, vaan isä-äiti.
Koko Raamattu on muutettu melkein kokonaan.
Se on erään suuren kirkkokunnan virallinen raamatunkäännös.
Se ei vielä ole rantautunut Englantiin, mutta se on tulossa.
Luin New York Herald Tribune -sanomalehden arvostelun.
Kriitikko sanoi osuvasti: -
"Paholainen varmasti nauraa nyt naisennauruaan."
Se ei ole pelkästään vitsi.
Tuossa käännöksessä Paholainen on yhä mieshahmoinen.
Se paljastaa kaiken.
BBC:n aamuhartaudessa rukoillaan äitijumalaa.
Kirjoitin heille kirjeen. He vastasivat, -
että valituksia oli tullut hyvin vähän.
Heidän täytyy kuulemma heijastaa vallalla olevia arvoja
He käskevät rukoilemaan apua äitijumalalta.
Eräässä anglikaanikirkossa on uusi krusifiksi alttarin edessä.
Hahmo on luonnollisessa koossa.
Sen on veistänyt eräs Soames, Winston Churchillin tyttärentytär.
Kristuksen muotokuva on täysin alaston.
Niin sen pitääkin olla.
Ristiinnaulittu Jeesus oli todennäköisesti aivan alasti.
Alastomuus kuului rangaistuksen nöyryytykseen.
Keskiajan kirkko ei halunnut ihmisten tietävän, -
että Jeesus oli ympärileikattu juutalainen.
Se on toinen tarina.
Tuossa anglikaanikirkon krusifiksissa -
Jeesus on oikeassa koossa ja täysin alaston.
Jeesus esitetään kokonaan naisena.
Se on ripustettu alttarin yläpuolelle.
Miehet ovat kertoneet, että heillä on vääriä ajatuksia, -
kun he käyvät siellä ehtoollisella.
Paholainen yrittää turmella ehtoollisen pyhyyden -
syöttämällä mieleen vääriä ajatuksia.
Kuvittele polvistuvasi tällaisen patsaan edessä.
Tämä on todellisuutta. Ellet näe sitä, avaa silmäsi.
Sukupuolisuhteiden sekaannus on levinnyt kirkon sisälle.
Se on asia, joka on kohdattava.
Naisten papiksivihkiminen oli vain jäävuoren huippu.
Ennustin silloin, että seuraavaksi ruvetaan vihkimään homoja.
En kerro, mitä arvelen tapahtuvan sen jälkeen.
Se kuuluu suuntaukseen, jossa kirkko mukautuu ajan henkeen -
eikä pyydä johdatusta Pyhältä Hengeltä.
Toivottavasti saitte kipinän miestyöhön.
Yhteiskuntamme tarvitsee vahvoja perheitä ja vahvaa kirkkoa.
Niistä kumpikin tarvitsee vahvoja miehiä.
Eräs piispa on kirjoittanut hienon runon.
"Kun sota riehuu elämän taistelukentillä," -
"siellä seisoo kristitty sotilas," -
"vaimonsa edustamana."
Siinä on jotakin perää.
Kerron, mitä teemme seuraavilla luennoilla.
Seuraavaksi puhun miehen ja naisen eroista.
Ne ovat Jumalan luomia ja tarkoittamia.
Olen huomannut, etteivät miehet tiedä, mikä on sukupuolten ero.
Eikö olekin hämmästyttävää?
Teen teille nyt tarjouksen.
Kerron sukupuolieroista.
Jos joku voi sanoa tietäneensä kaiken jo etukäteen, -
hän voi valita myyntipisteestä minkä tahansa kirjani.
Tarjoan sen.
En tosin ole joutunut luopumaan vielä yhdestäkään kirjasta.
Vaikka kuulijakunnassa on ollut lääkäreitä!
Jos seuraavan luennon asiat ovat sinulle tuttuja, -
saat minulta ilmaisen kirjan.
Kupillinen kahvia tekisi nyt hyvää minulle, -
ja varmaan teillekin.
Suomennos: Marianne Tenetz