o
Opetuksia holokaustista juutalaisille ja kristityille
Osa 1
20. vuosisata alkoi valtavan optimistisen ilmapiirin vallitessa.
Kaikkien huulilla oli sana 'kehitys'.
Tämä oli osittain tieteen ansiota, joka jo otti valtavia edistysaskelia
tehdessään elämästä yhä mukavampaa.
Se johtui myös siitä, että Darwinin evoluutioteoriaa
sovellettiin jo yhteiskuntaan.
Ihmiset uskoivat, että olimme ylöspäin johtavissa liukuportaissa.
Eräs brittipääministeri sanoi tuohon aikaan:
"Ylös, ylös, ylös ja eteenpäin ja eteenpäin ja eteenpäin."
Kaikki odottivat 20. vuosisadan olevan paras kautta aikojen.
Tervein, vaurain, rauhallisin.
Sitten Titanic upposi neitsyt- matkallaan ja tuon haaksirikon
merkitys on siinä, että se oli oman aikansa suurin teknologinen saavutus.
Se oli suurin liikkuva esine, mitä ihminen oli koskaan rakentanut.
Se oli ylellisin koskaan purjehtinut laiva.
Ja se meni merenpohjaan ensimmäisellä matkallaan.
Se merkitsi optimismin ilmakuplan puhkaisua.
Se oli 20. vuosisadan ensimmäinen suurkatastrofi.
Sitä seurasi pian vuoden parin sisällä Ensimmäinen maailmasota.
Siinä miljoonat kuolivat mudan ja veren läpimäriksi kastelemina.
Ja vajaata neljännesvuosisataa myöhemmin puhkesi
Toinen maailmansota.
Itse asiassa historian suurimmat katastrofit
ovat tapahtuneet 20. vuosisadalla.
Niistä kaikkein karmaisevin oli holokausti.
Se saa yhä aikaan kauhistuksen väreitä - 6 miljoonan juutalaisen tappaminen.
Neljäsosa heistä oli lapsia. Eivätkä he edes taistelleet ketään vastaan.
He eivät olleet ylipäätään osallisia koko konfliktiin.
Se oli kansanmurha, mikä tarkoittaa kokonaisen rodun murhaamista.
Sen tarkoitus oli pyyhkäistä juutalaisuus pois Euroopasta.
Se tietenkin ilmaistiin kiertotietä.
Ei sitä kutsuttu murhaksi, vaan juutalaisongelman ratkaisuksi.
Ja sehän kuulosti paljon paremmalta.
Samoinhan kansanmurhia sen jälkeen on kutsuttu etnisiksi puhdistuksiksi.
Sekin kuulostaa paremmalta eikä yhtä järkyttävältä kuin rotumurha.
Jo vuonna 1938 kansat tajusivat
että Euroopan juutalaiset olivat kuolemanvaarassa.
Yhdysvaltain presidentti kutsui koolle konferenssin Geneve-järvelle
paikkaan nimeltä Evian Les Bains.
Hän kutsui eri maiden suurlähettiläät keskustelemaan yhdestä asiasta:
"Voidaanko Euroopan juutalaiset pelastaa tulevalta tuholta?"
Yhdysvaltain suurlähettiläs sanoi rehellisesti:
"Emme voi ottaa heitä enempää Amerikkaan."
Niin valtava kuin Amerikka onkin! Ja niin paljon kuin siellä onkin tilaa
he sanoivat, etteivät voi ottaa heitä enempää.
Tämä määräsi konferenssin sävyn ja kansakunta toisensa jälkeen sanoi:
"Mekään emme voi ottaa heitä." Englanti oli yksi kansakunta
joka ilmoitti ottavansa muutaman tuhat lasta, mutta ei heidän vanhempiaan.
Oli kaksi pientä valtiota, Hollanti ja Dominikaaninen tasavalta
jotka lupasivat ottaa muutaman sata aikuista.
Mutta suurimmaksi osaksi konferenssi epäonnistui.
Ja ensimmäisen päivän jälkeen valtaosa edustajista
seilaili veneissä Geneve-järvellä, vaikka konferenssi jatkui yhä.
Tarkkailijat palasivat Saksaan ja raportoivat Hitlerille:
"Voit tehdä juutalaisille mitä haluat. Kansakunnat eivät välitä."
Uskon, että tietyllä tavalla Toinen maailmansota oli tuomio länsimaille
siitä etteivät ne tehneet mitään Jumalan valitun kansan hyväksi.
Jo vuonna 1942 tajuttiin, että juutalaisia tapettiin.
Churchill tiesi siitä enigma-koneen salasanomien purkamisen kautta
mutta hän ei uskaltanut tehdä sille mitään siinä pelossa
että saksalaiset tajuavat, että me jo murramme heidän sotasalaisuuksiaan.
Häntä kehotettiin pommittamaan leirejä tai ainakin niihin johtavia rautateitä
mutta hän päätti olla tekemättä sitä.
V. 1945 liittoutuneiden vapauttaessa keskitysleirit ja kuolemanleirit
maailma joutui silmätyksin tuon kauhistuksen kanssa.
Luin erään kertomuksen, joka on hyvin perustavanlaatuinen.
Amerikkalainen upseeri tuli leireihin ensimmäisten joukossa
niiden vapauttamisen jälkeen ja hän löysi 8-vuotiaan pojan.
Hän sääli poikaa niin paljon, että alkoi itkeä hänen vuokseen.
Sitten hän tajusi kyyneltensä ehkä järkyttävän tätä pientä poikaa.
Niin hän onnistui nauramaan yrittäessään piristää poikaa.
Poika silti vain tuijotti häntä.
Lopulta amerikkalainen upseeri, joka oli rabbi univormussa
kysyi pieneltä pojalta: "Kuinka vanha olet?"
Pieni poika vastasi: "Olen vanhempi kuin sinä."
Hän kysyi: "Mikä saa sinut ajattelemaan sillä tavalla?"
Poika sanoi: "Sinä itket ja naurat kuin lapsi."
"Minä en ole nauranut moneen vuoteen, enkä ole itkenyt."
"Joten olen vanhempi kuin sinä."
Tämä pikku tarina kertoo sen kaiken.
Kauhukuva levisi ympäri maailman tuon ajan uutiskanavia pitkin.
Kaikki alkoivat tajuta, mitä oli ollut tekeillä.
V. 1948 perustettiin Israelin valtio.
Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina ennen vuotta 1948
me britit kuljetimme juutalaisia pois Luvatusta maasta.
Panimme heidät piikkilangalla ympäröityihin leireihin Kyproksella
ja jopa palautimme heitä Saksaan.
Koko asia saa meidät tuntemaan syyllisyyttä.
Vuonna 1978 TV-näytelmä nimeltä 'Holokausti' tuli TV:stä.
Se teki Meryl Streepistä tähden. Olette ehkä nähneetkin sen.
Olen tehnyt pyhiinvaellusmatkoja Auschwitziin ja muistan
kun seisoin krematoriossa ja näin kynsien jäljet seinissä
ihmisten yrittäessä raapia tiensä ulos sieltä kaasun tappaessa heidät.
Heidän hiuksensa leikattiin pois tyynyntäytteeksi.
Kultapaikat irrotettiin hampaista pihdeillä.
Jos heillä oli tautointi heidän ihonsa ajeltiin huolellisesti ja kuivattiin
käytettäväksi lampunvarjostimina.
Jos jonkun ruumiissa oli rasvakudosta, se käytettiin saippuan valmistukseen.
Ja kun heidän ruumiinsa oli poletettu, tuhka myytiin lannoitteeksi.
Sisääntulosta lannoitteeksi muuttu- miseen kului puolitoista tuntia.
Eräs juutalainen on esitellyt minulle Varsovan ghettoa.
Hän kuvasi elävästi, mitä tapahtui, kun heidät vangittiin sinne sisään.
Se oli Euroopan sen ajan suurin juutalaisyhteisö ennen sotaa.
Ja miten tapahtumaraportit haudattiin maanalaisiin kellareihin.
Olen nähnyt, miten arkeologit nyt etsivät noita asiakirjoja.
Sieltä menimme Treblinkaan, jossa jouduimme kulkemaa halki pellon
jolla oli metrin paksulti tuhkaa ja klinkkeriä
- Varsovan juutalaisghetossa eläneiden jäänteet.
Liityin noin 40 israelilaisnuoreen, jotka itkivät isovanhempiaan.
Siitä ei liene tarpeen kertoa enempää.
Teillä ei ole mitään puolustusta olla tietämättä, mitä tapahtui.
Kaikkien tulisi tietää se.
Kuinka moni teistä mahtaa olla käynyt Imperial Sotamuseossa Lontoossa?
Siellä on loistava näyttely holokaus- tista ja jokaisen pitäisi nähdä se
ennen kuin se suljetaan. Kuinka moni on käynyt siellä?
Vain pieni osa teistä.
Jos holokausti todella kiinnostaa teitä, teidän pitäisi nähdä se.
Se on loistavasti toteutettu.
Koko näytelyn matkan, kun kulkee sen historian läpi
yhdet kasvot ilmestyvät toistamiseen ruutuun.
Sellaisen kasvot, joka eli sen kaiken läpi ja hän kuvaa joka kohdassa
millaista se oli eri tilanteissa.
Koko jutun voi elää läpi tämän ihmisen kanssa
kunnes lopussa on läpikäynyt sen itsekin.
Me tiedämme, mitä taphtui.
Viime vuonna holokausti tuli uutisotsikoihin yhä uudelleen.
Osittain se johtui siitä, että siitä tuli kuluneeksi 60 vuotta.
Joitakin holokaustista selvinneitä on yhä elossa.
Se on yksi viimeisiä tapahtumia, joista selvinneitä on yhä elossa
vahvistamassa sitä, mitä siitä kerrotaan.
Vuosi alkoi paavin vierailulla Jad Vashem -muistomerkillä Jerusalemissa.
Hän pyysi siellä anteeksi sitä, mitä juutalaisille oli tehty.
Hänen vierellään seisoi juutalaisnainen
jonka hän oli auttanut pakoon Puolassa. Se oli koskettava kuva.
Sitten Tony Blair ja Jack Strawd päät- tivät erottaa 27. päivän tammikuuta
vuosittaiseksi holokaustin muistopäiväksi pysyvästi.
Tänään on ensimmäinen muistopäivä.
Viime heinäkuussa Oxfordissa pidettiin konferenssi
johon tuli satoja tutkijoita kaikkialta maailmasta keskustelemaan
yhdestä asiasta: Miten estää holokaustia toistumasta?
Eräs konferenssin huomattavimmista johtajista oli Martin Gelbert.
Hän on oxfordilainen tutkija ja itsekin juutalainen.
Hän on kirjoittanut mitä kattavimman holokaustin historian
jos sen tutkiminen yksityis- kohtaisesti kiinnostaa.
Tässä on Martin Gilbertin kirja 'Holokausti - juutalaisten tragedia'.
Hän johti tuota Oxfordin konferenssia.
Manitsin Imperial Sotamuseon.
Maamme on johtanut joitakin holokaustin muistotilaisuuksia.
Yksi on pidetty Howessa, yksi Nottinghamissa.
Ne ovat olleet krisittyjen järjestämiä.
He ovat halunneet muistaa tätä tragediaa.
Viime vuonna pidettiin David Erwingin oikeudenkäynti.
Hän kirjoitti kirjan, jossa yritti todistaa ettei holokausita tapahtunut.
Tai paremminkin, ettei se ollut läheskään niin suuri kuin luullaan.
Hänen oikeudenkäyntinsä osoitti, että hän oli huijari
ja se vei hänen maineensa historioit- sijana. Ehkä muistatte tapauksen.
Ei siis ole veruketta olla tietämättä, mitä tapahtui.
Tarvittava tieto on olemassa.
Mutta se ei estä sitä tapahtumasta uudelleen.
On kysyttävä erinäisiä kysymyksiä. Ensimmäinen on: "Missä se tapahtui?"
Hätkähdyttävä tosiasia on, että se tapahtui kristinuskon ytimessä.
Ei se tapahtunut muslimimaailmassa, vaan kristillisessä maailmassa.
Se muistuttaa meitä, että juutalaiset ovat kärsineet paljon enemmän
kristityissä maissa kuin minkään muun uskonnon alaisina mukaan lukien islam.
Sanon tämän meidän häpeäksemme.
Se tapahtui hienostuneimmassa maassa maailmassa.
Euroopan saksaa puhuva alue, joka kattaa Saksan ja Itävallan
oli kulttuurin ydin.
Kaikkein hienostuneimman kulttuurin, joihin lukeutuvat Berliini ja Wien.
Ne olivat taiteen ja musiikin kehtoja
jotka toivat maailmaan Bethovenin ja Motzartin ja Straussin.
Se oli Einsteinin maailma, kunnes hän pakeni Amerikkaan.
Se oli filosofien maailma ja teologien maailma.
Saksa oli maailman johtava maa raamatullisen teologian alueella.
Tosin varsin tuhoisalla tavalla - mikä on pakko lisätä.
He toivat tietoisuuteen Raamatun korkeamman kritiikin.
He opettivat monet pastorit lukemaan Raamattua saksien kanssa.
Ja leikkaamaan pois tämän ja leikkaamaan pois tuon.
Se turmeli seurakuntaa tavattomasti
koska saksalainen teologia levisi Britanniaan ja sitä kautta Amerikkaan.
Mutta se tyhjensi kirkot ensin Saksassa ja tuhosi uskon Raamattuun.
Miksi se siis tapahtui siellä kaikista paikoista?
Haluan vastata tuohon kysymykseen kolmella tasolla.
Henkilökohtaisella, kansallisella ja koko maanosan tasola.
Kaikkia kolmea tarvitaan selitykseen, miksi se tapahtui Saksassa.
Joka oli tietysti kristitty maa.
Pohjoinen oli protestanttinen, luteri- lainen, ja etelä roomalaiskatolinen.
Paikka oli täynnä kirkkoja. Ja pappeja ja pastoreita.
Mutta siellä se tapahtui.
Aloitetaan henkilökohtaiselta tasolta ja Hitleristä itsestään.
Yritetään ymmärtää, miksi hän kehitti juutalaisia kohtaan
vihan ja halveksunnan asenteen.
Ei hänellä ollut tätä asennetta alussa.
Aloitetaan tarina Hitleristä epäonnistuneena taiteilijana
- akvarellimaalarina ja arkkitehtina Wienissä, köyhänä opiskelijana.
Niin köyhänä, ettei hänellä ollut päällystakkia.
Eräs rabbi tunsi sääliä häntä kohtaan
ja antoi hänelle pitkän, mustan päällystakin.
Sitä Hitler käytti vuosia tuohon aikaan Wienissä.
Wienissä oli jo valmiiksi voimakas antisemitistinen ilmapiiri.
Juutalaisia jo halveksittiin ja he kärsivät Wienissä.
Kun Hitler alunperin kohtasi tämän antisemitismin
hän kirjoitti päiväkirjaansa- enkä ole koskaan kuullut sitä siteerattavan:
"Juutalaisessa näin vain miehen, joka edusti eri uskontoa."
"Siksi vastustin ajatusta, että hänen kimppuunsa hyökättäisiin
koska hänellä oli erilainen usko."
"Antisemitismi ei ole upean kansan kulttuurin perinteen arvoinen asia."
Voitteko uskoa, että nämä ovat Hitlerin sanoja?
Mikä siis meni pieleen? Mikä muutti hänen ajattelunsa?
Tehdään ensin täysin selväksi
että hänen tuhoisa asenteensa ihmisiä kohtaan ei alkanut juutalaisista.
Se alkoi muista. Se alkoi ensin fyysisistä ja henkisistä invalideista.
He eivät hänen mielestään olleet mahtavan kasan arvoisia.
Heidät suljettiin kuorma-autoihin.
Pakoputkesta ohjattiin letku kuorma-auton sisään
ja heidät kaasutettiin pakokaasulla.
Siitä hän siirtyi vanhuksiin, joita hän piti hyödyttöminä.
Kuvaan astui eutanasia.
Nyt se on laillista Hollannissa ja pankaa merkille sanani:
Hyvin pian se on laillista myös Englannissa.
Eutanasiaa tehdään kokonaan 'elämän laatu' -ohjelman varjolla.
Siinä päätetään, kuka on hyödytön.
Ei mene kauaa, kun isovanhemmat tapetaan kuin vanha koira.
Sitten se siirtyi koskemaan ei-toivottuja - mustalaisia.
Puoli miljoonaa mustalaista kärsi. Kulkureita, maankiertäjiä.
Kaikkia, jotka Hitlerin silmissä eivät olleet suuren kansan arvoisia.
Näihin kuuluivat myös kristityt, erityisesti Jehovan todistajat.
Mutta myös eräät protestanttiset ja katoliset kristityt.
Muistan nauttineeni aterian yhdessä suuren sankarini kanssa
- miehen nimeltä Martin Neumüller.
Hän oli ollut sukellusveneen komentaja Ensimmäisessä maailmansodassa.
Toiseen maailmansotaan mennessä hän oli nähnyt Hitlerin läpi
ja saarnasi häntä vastaan.
Hän päätyi Hitlerin henkilökohtaiseksi vangiksi Dachaun keskitysleirille.
Hän selviytyi ja nautin aterian hänen kanssaan sodan jälkeen.
Nämä ovat hänen sanojaan: "Ensin haettiin ammattiyhdistysjohtajat."
"En ollut ammattiyhdistysjohtaja, joten en sanonut mitään."
"Sitten haettiin Jehovan todistajat. En ollut sellainen. Niinpä vaikenin."
"Sitten haettiin katoliset. En ollut katolinen, joten en sanonut mitään."
"Lopulta tultiin hakemaan minua."
"Mutta ei ollut ketään, joka olisi puhunut puolestani."
Jotkut kristityt tulivat liitetyiksi siihen. Katsotaan kuvaa kokonaisena.
Lopulta koko viha suuntautui juutalaisia vastaan. Miksi?
On ollut monia yrityksiä diagnosoida Hitlerin ajattelua.
Annan kahdeksan mahdollista syytä. Se voi olla niiden kaikkien sekoitus.
Tai mikä tahansa niistä.
Ensimmäinen ja yksinkertaisin on, että hänen ollessaan opiskelija
hän näyttäisi saaneen syfilistartunnan
Hanna-nimiseltä juutalaiselta prostituoidulta Wienissä.
Hän käytti Hannaa monen opiskelijatoverinsa kanssa.
Alkoiko jokin hänen sydämessään muuttua noissa vaiheissa?
Toinen syy on, että juutalaiset hallitsivat Saksan sosiaalista elämää.
He hallitsivat lehdistöä, teatteria, pankkeja, yliopistoja.
3/4 professoreista oli juutalaisia.
Ja Hitler yritti vakuuttaa, että saksalaiset ovat korkeampi rotu.
Ei oikein istunut. Hän syytti heitä moraalisesta rappiosta.
Tässä oli mukana totuutta. Kun juuta- laiset lakkaavat olemasta juutalaisia
ja lakkaavat uskomasta Jumalaan, he voivat olla pahempia kuin muut.
Hän syytti heitä siitä, että he tuottavat 9/10
Saksan rivosta kirjallisuudesta ja muusta pupusta.
He turmelivat Saksaa siivottomilla maalauksilla ja kirjallisuudella.
Tämäkö oli syy? Vai oliko kyse filosofiasta?
Darwinin evoluutioteoria oli tietenkin fasismin takana.
Aivan kuten se oli kommunismin takana ja kapitalismin takana Amerikassa.
Fasismia on vallan kiehtova tutkia.
Pohjimmiltaan Darwinin teorian mukaan elämä on yhtä kamppailua
jossa vahvimmat selviytyvät.
Kun tämä ajatus siirrettiin eläin- ja kasvimaailmasta ihmismaailmaan
tuho alkoi toden teolla. Darwinin teorian avainsana oli 'kamppailu'.
Lajien sisäisissä taisteluissa paras- kuntoisimmat nousevat kärkeen
ja muut painuvat pohjalle ja kuolevat sukupuuttoon.
Filosofi nimeltä Nietzsche omaksui tämän ajatuksen ja alkoi ajaa sitä.
Hän on mies, joka keksi fraasin: "Jumala on kuollut."
Minua huvitti kertomus eräistä saksalaisista opiskelijoista
eräässä yliopistossa Saksassa. Ilmoitustaululle oli pantu ilmoitus
jossa luki: "Jumala on kuollut." Ja allekirjoituksena Nietzsche.
Joku koiranleukaopiskelija oli kirjoittanut sen alle:
"Nietzsche on kuollut." Allekirjoittajana Jumala.
Mitä hän tarkoitti sillä, että Jumala on kuollut?
Ei hän tarkoittanut, että Jumala olisi lakannut olemasta olemassa.
Hän tarkoitti samaa, kuin se kun kysytään:
"Oletko kuullut, että 'joku' on kuollut?"
He saattavat siis olla vielä olemassa, mutta eivät ole enää yhteydessä meihin.
He eivät ole enää aktiivisia tässä maailmassa
eivätkä siis pysty enää puhumaan meille tai kuulemaan meitä.
Meillä ei enää voi olla suhdetta heihin.
Tätä hän tarkoitti sanoessaan: "Jumala on kuollut."
Eli Jumala saattaa olla olemassa mutta Hän on toisessa maailmassa kuin tässä.
Hän ei enää osallistu asioihin täällä.
Hitler omaksui tämän kaiken taas Nietzscheltä.
Ei ole sattumaa, että Hitlerin kirja, joka sisältää hänen manifestinsa
on nimeltään 'Mein Kampf' eli 'Taisteluni'.
Jos jäljittää tuota sanaa 'taistelu' 1920-luvulla
sen huomaa ulottuvan joka paikkaan.
Se on syypää miljoonien ja miljooninen kuolemaan.
John D. Rockefeller opetti evoluutiota pyhäkoulussa joka sunnuntai.
Hän sanoi, että kapitalistisen bisneksen maailmassa käydään taistelua
jossa vahvimmat voittavat ja heikoimmat sortuvat.
Amerikan kapitalismi rakennettiin tälle pohjalle.
Niin myös kommunismi. Marx - juutalainen - opetti, että kamppailu
porvariston ja työväenluokan välillä johtaa vallankumoukseen.
Ja että porvarit katoavat, koska työ- väenluokka on voimakkain selviytyjä.
Fasismi tarttui tähän ja ylivertainen rotu olivat arjalaiset, saksalaiset.
Ja juutalaiset olivat luonnollisen valikoitumisen pohjalla.
Tämäkö sen takana oli?
Oliko taustalla Hitlerin pelko ja viha kommunismia kohtaan?
Hän uskoi sen olevan juutalaisten keksintöä.
Ja toden totta, useimmat alku- vaiheen sosialistisjohtajat
Venäjällä olivat juutalaisia ateisteja. Kuten Karl Marx itsekin oli.
Piti siis paikkansa, että kommunismi oli juutalainen poliittinen keksintö.
Ensimmäisen maailmasodan jälkeen oli kaksi äärilaidan puoluetta
jotka taistelivat Saksan sielusta.
Vasen oli kommunismi - juuta- lainen kommunismi Venäjältä.
Oikealla oli Hitlerin kansallis- sosialismi eli fasismi.
Näkikö hän juutalaiset vihollisina
siksi, että hänelle he edustivat kommunismia?
Oli eräs julkaisu, jolla epäilemättä oli vaikutus.
Se oli valheellinen julkaisu, joka tuli Moskovasta.
Sen nimi on "Siionin oppineiden vanhimpien protokolla."
Tutkijat ovat jäljittäneet sen alkuperän erääseen romaaniin.
Sen pohjalta syntyi sala- liittoteoria tähän kirjaseen.
Se ei enää ole kirjanen.
Sen alkuperäiskappaleita on nähtävissä Imperium sotamuseossa.
Kirja väitti, että juutalaisilla oli salaliitto ottaa maailma haltuunsa.
Se on täynnä valheita ja perustuu fiktioon.
John D. Rokcefeller jakoi sitä miljoonia kappaleita Amerikassa.
Se on yhä yksi myydyimmistä kirjoista koko arabimaailmassa.
Se on kulkenut juuta- laisten kintereillä
ilmestymisestään lähtien 1920-luvun alkupuolella.
"Siionin oppineiden vanhimpien protokolla."
Oliko Hitler nielaissut sen valheet?
Vai oliko kyse yksinkertaisesti siitä
että kuka tahansa kunnian- himoinen poliittinen johtaja
jonka tarkoitus on yhdistää kansakunta joutuu etsimään yhteisen vihollisen?
Mikään ei yhdistä kansakuntaa niin kuin yhteinen vihollinen.
Siksi Toisen maailmansodan aikana tämän maan kirkot olivat täynnä.
Kun kuningas julisti rukouspäivän, kaikki kirkot olivat kansoitettuja.
Meillä oli yhteinen vihollinen ja se veti meidät kaikki yhteen.
Emme ole koskaan Toisen maailman- sodan jälkeen olleet yhtä yhtenäisiä
kuin silloin, kun meillä oli vastassamme yhteinen viholinen.
Jokainen poliitikoo tietää, että jos löytyy yhteinen vihollinen
kaikki voivat suunnata vihansa samaan kohteeseen ja se yhdistää ihmisiä.
Valitsiko hän juutalaiset synti- pukeiksi? Ei olisi ollut ensimmäinen.
He ovat olleet synti- pukkeja vuosisatoja.
Vai oliko kyse vain silkasta ylpeydestä?
Ylpeyttä koskeva ongelma on siinä
että ihminen korottaa itsensä toisten ihmisten kustannuksella.
Ihminen ei voi olla ylimielinen olematta halveksiva.
Jos ihminen korottaa itsensä
hänen on pakko painaa muut alas näyttääkseen itse suuremmalta.
Oliko kyse vain siitä, että saksa- laisen ylpeyden oli löydettävä
foobinen halveksunta painakseen muita alas?
Nämä ovat kahdeksan selitystä, jotka olen löytänyt. Valitkaa mieleisenne.
En haluaisi arvailla. Mutta miten hän sai siihen koko kansakunnan mukaan?
Nämä asiat ehkä selittävät hänen henkilökohtaisen asenteensa.
Mutta miten hänen onnistui myydä se kokonaiselle kansalle?
Lähestytäänpä asiaa kansalliselta kannalta. Saksan kansan kannalta.
Ensimmäiseksi saksalaisista voi sanoa, että heillä on sotilasmentaliteetti.
Etenkin Preussissa. Ja se vaikutti koko Saksan kansaan.
Tarkoitan, että sotilasyhteydessä totellaan jokaista yläpuolella olevaa.
Ja käskyt annetaan kaikille itseään alemmille.
Kyse on hierarkiasta. Saksalaisten kansanluonne on seurata johtajaa.
Se on mielenkiintoista. Esimerkiksi Hollannissa kukaan ei seuraa ketään.
Jokainen on oman itsensä herra.
Mutta kun menee rajan yli Saksan puolelle ja siellä liikennevaloihin
ja pieni punainen ukko ilmestyy valoihin, saksalaiset seisovat
kuin asennossa, kunnes punainen ukko vaihtuu vihreäksi ja sitten...
...he marssivat kadun yli.
Sitä ei tapahdu Hollanissa. Eikä juuri Englannissakaan.
Mutta sakalaiset ovat kuuliaista kansaa.
Se on heidän voimansa ja heidän heikkoutensa.
Jos he saavat hyvän johtajan, se on heidän voimansa.
Huonon johtajan kanssa siitä tulee heidän heikkoutensa.
Kun tutkin sotarikollisten Nürnbergin oikeudenkäyntejä
on uskomatonta, miten usein he vetosivat siihen
että he vain tottelivat käskyjä.
He työnsivät vastuuta takaisin ylös hierarkian askelmia.
Tätä on sotilasmentaliteetti. Mies huipulla on vastuussa
ja kun asiat menevät vikaan, hän joutuu irtisanoutumaan tehtävästään.
Tämä on yksi saksalaisen temperamentin piirre.
Toinen tosiasia on, että tästä syystä demokratia epäonnistui Saksassa.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen perustettiin demokraattinen tasavalta
Weimarin tasavalta ja se epäonnistui.
Kuten ennemmin taikka myöhemmin kaikki demokratiat epäonnistuvat.
Meitä ei ole tarkoitettu demokratiaan. Meitä ei ole tehty sitä varten.
Meidät on luotu elämään kuninkaan alaisuudessa kuningaskunnassa.
Raamatussa ei ole jälkeäkään demokratiasta.
Vaikka monet luulevat sitä kristilliseksi malliksi.
Winston Chiurchill oli lähempänä totuutta sanoessaan:
"Demokratia on pahin mahdollinen hallintomuoto
- lukuun ottamatta kaikkia muita."
Mikä on tyypillinen churc- hillimäinen huomautus.
Weimarin tasavallassa se mitä ilmeisimmin epäonnistui 1920-luvulla.
Inflaatio jylläsi valtoimenaan.
Tarvittiin tynnyrillinen saksan- markkoja yhden leivän ostamiseen.
Työttömyys nousi ennen- kuulumattomiin lukemiin.
Kun inflaatio on voimakas ja työttömyys korkealla
tilanne on kypsä diktatuurille. Ja se voisi tapahtua myös täällä.
Se voi tapahtua missä tahansa.
Kansa huutaa vahvaa miestä, joka järjestää heidät ulos tuosta sotkusta.
Se synnyttää eräänlaista messiaan odotusta.
Missä on mies, joka ottaa otteen tästä tilanteesta?
Joka ei odota äänestyksiä tai demo- kratiaa, vaan laittaa asiat kuntoon?
Kaaoksessa eläessä tuo on ihmisen sydämen huuto.
Näin tilanne oli sille kypsä. Lisäksi Saksa oli täydellisesti nöyryytetty.
He olivat tehneet aseleposopimuksen. Mutta kuukausia myöhemmin
Versaillesin sopimus osoitti sen tyhjän arvoiseksi.
Se repi Saksan osiin ja pisti heidät maksamaan
valtavat sotakorvaukset tekemästään tuhosta.
Tämä tapahtui siis aseleposopimuksen jälkeen
- ei ehdoitta tapahtuneen antautumisen jälkeen.
Se tapahtui sovitun tulitauon jälkeen.
Saksaa kohdeltiin kirjaimellisesti niin huonosti liittoutuneiden taholta
että he kokivat tulleensa täydellisesti nöyryytetyiksi.
Kukaan ei ole yhtä vihainen kuin se, jonka ylpeyttä on syvästi loukattu.
Hitler käytti hyväkseen tätä nöyryytystä.
Saksa oli menettänyt jo kaksi valta- kuntaa. He käyttivät sanaa 'Reich'.
He olivat jo menettäneet kaksi 'Reichia', joista ensimmäinen
oli Rooman valtakunta Saksa sen keskipisteenä vuosisatoja aiemmiin.
Toinen alkoi vuonna 1870, kun kaikki Saksan pienet osaset yhdistyivät
yhdeksi Saksaksi keisarin alaisuuteen toiseksi valtakunnaksi.
Se päättyi ensimmäiseen maailman- sotaan keisari Wilhelmin aikana.
Hitler tuli luvaten kansalle Kolmannen Valtakunnan.
Hän sanoi tämän kestävän tuhat vuotta. Arvatkaa mistä hän tuon luvun nappasi.
Jos tunnet Raamatun, tiedät kyllä. Hän sanoi sen kestävän milleniumin.
Ei ihme, että tämän kauhistuttavan inflaation ja työttömyyden jälkeen
- jotka hän korjasi ja sai heidät ulos siitä.
Hän oli jälleen nostanut heidän ylpeytensä ja antanut lupauksen
kolmannesta valtakunnasta ja näin on helppo ymmärtää kansan vastaus.
Hitler oli heidän pelastajansa.
Hän teki hämmästyttäviä asioita heidän hyväkseen.
Hän keksi moottoritiet, autobahnit.
Hän päätti että ihmisillä pitäisi olla auto - volkilla pitäisi olla wagen.
Volkswagen on sen seuraus.
Aina kun näet tien päällä Volks- wagenin, näet Hitlerin työn tuloksen.
Hän teki mahtavia asioita heidän hyväkseen.
Siksi pelastajasta oli helppo tulla herra.
Führer. Heil Hitler.
Lisäksi hän totisesti vastasi heidän hengellisiin tarpeisiinsa.
Ei vain psykologisiin tarpeisiin tai sotilaallisiin tarpeisiin.
Tai työpaikkojen ja ruoan tarpeeseen.
Hän vastasi heidän hengellisiin tarpeisiinsa.
Hän aloitti uuden uskonnon.
Siitä ei ole epäilystäkään, etteikö Hitler ollut uskonnollinen.
En nyt viittaa siihen, että hänet kastettiin katolisuuteen.
Viittaan uuteen uskontoon. Se oli valtion uskonto.
Valtionuskonto.
Valtakunnan ja sen ylimmän johtajan, Hitlerin itsensä palvontaa.
Joku on hyvin viisaasti sanonut: "Hän oli profeetta Münchenissä
pappi Nürnbergissä ja kuningas Berliinissä."
Kun katsoo, mitä hän teki noissa kolmessa kaupungissa
voi nähdä hänen politiikkansa uskomattoman strategian.
Nuo kolme kaupunkia kattoivat Saksan - München, Nürnberg, Berliini.
Münchenissä hän esitti manifestinsa.
Hän kirjoitti 'Mein Kampf' -kirjan vankilassa Münchenissä.
Siellä hän ensi kertaa julkaisi juutalaisvastaisen lainsäädännön.
Mutta Nürnbergissä hän piti ylistystilaisuudet.
Olen ollut Nürnbergissä ja kävellyt ympäri stadionin
ja valtavan kreikkalaismallisen temppelin ja palavan tulen.
Hän asteli yksin ympärillään tuhansia ja tuhansia seuraajiaan
lippuineen ja ilotulituksineen ja valonheittimineen.
Koko asetelma oli uskonnollinen. Se oli papillista palvontaa.
Ja hän oli heidän pappinsa, joka johti heitä kohti mahtavaa tulevaisuutta.
Mutta Berliinissä hän hallitsi. Siellä hän oli kuningas.
Valtionuskonto toimitti erilaisia palveluksia kuten kastoi vauvoja
vihki aviopareja ja piti hautajaisia.
Näin tämä valtionuskonto saatiin koko kansan ulottuville.
Se oli uskonto ja ihmiset ovat parantumattoman uskonnollisia.
Jos he eivät palvo Jumalaa, heidän täytyy saada palvoa jotakuta muuta.
Hitler vastasi tähän tarpeeseen.
Niin siitä tuli uskonto.
Ian Kershawilta on tullut uusi kirja nimeltään 'Nemesis'.
Se on toinen osa laajaa Hitlerin elämää käsittelevää teosta.
Sitä pidetään yhtenä parhaista
Hitlerin elämää koskevista tutkimuksista.
Sen teesi on hyvin yksinkertainen: "Hänen salaisuutensa oli uskonto."
"Valtionuskonto. Ihmiset palvoivat häntä ja hänen valtakuntaansa."
Kun Hitlerin pimeä puoli tuli esiin, monet olivat kauhuissaan.
Mutta siihen mennessä oli myöhäistä alkaa vastustaa.
Kaikki vastustus oli jo murskattu poliittisessa elämässä.
Ei ollut muita puolueita eikä ketään muuta, jota äänestää.
Ei ketään nostamassa protestia.
Yksilöt kyllä protestoivat - ja maksoivat siitä.
Siihen mennessä, kun tämän kaiken pimein puoli oli tullut esiin
pelko oli ottanut vallan.
Ihmiset, jotka pelkäävät, vain harvoin protestoivat.
Tämä on siis kansallinen näkökulma. Entä sitten maanosallinen näkökulma?
Sen löytääksemme joudumme palaamaan hiukan kauemmas historiassa.
Puhun Euroopan maanosasta.
Mitä Euroopassa oli tapahtunut Hitleriä edeltävien 100 vuoden aikana?
Vastaus on, että kautta Euroopan 1800-luvun lopulla
ja koko 1900-luvun ajan vallitsi voimistuva kansallisaate.
Kuninkaalliset alkoivat hävitä.
Ensimmäisen maailmansodan myötä 24 Euroopan kruunupäätä oli kadonnut.
Eurooppa oli nyt tasavaltojen täyttämä.
Ne harvat valtaistuimet, jotka jäivät olemaan
olivat perustuslaillisia monarkioita, kuten tämä omamme.
He hallitsivat vailla valtaa.
Euroopassa nousi voimakas nationalismin aalto.
Nationalismi menee ohi patriotismin.
Patriotismi on uskollisuutta maataan kohtaan.
Nationalismi sanoo: "Minun maani - oikein tai väärin."
Se ei ole todellista lojaalisuutta.
Nationalismiin sisältyy toinen puoli - rasismi.
Anti-muut kansat.
Nouseva nationalismi johti vääjäämättä rasismiin
ja sitä kautta vieraiden pelkoon ja muiden kansojen anti-ihmisiin
jotka asuvat sinun maassasi.
Tästä syystä juutalaiset saivat väistämättömästi kärsiä.
Venäjällä syntyi antisemitistisiä purkauksia - pogromeja Puolassa.
Ja erityisesti Ranskassa, jonne liittyy tapaus, jonka haluan mainita.
Ranskan armeijassa oli yksi juutalainen vanhempi upseeri.
Samaan aikaan oli paljon antisemitismiä ja ihmiset olivat
kateellisia hänelle siitä, että hän yleni niin korkealle asemassaan.
Niinpä kapteeni Dreyfusia syytettiin väärin perustein
sotasalaisuuksien ostamisesta ja myymisestä saksalaisille.
Hänet haastettiin oikeuteen ja todettiin syylliseksi
ja karkotettiin Paholaisen saarelle. Koko juttu oli tekaistu asia.
Se nosti valtavan kohun etenkin Ranskassa.
Kuka oli se eksisten- tialistinen kirjoittaja
joka onnistui saamaan pää- otsikoihin sanat "Minä syytän!"
Emil Zola! Kiitos!
Emil Zola johti protestia ja lopulta todisti hänen syyttömyytensä.
Hänet armahdettiin ja tuotiin takaisin Ranskaan murtuneena miehenä.
Oli ilmiselvää, että eräs hänen upseeritoverinsa oli vakooja.
Hän oli vierittänyt syyn Dreyfusin niskoille hyvin ovelalla tavalla.
Tuo välikohtaus johti Israelin valtion perustamiseen vuonna 1948.
Mutta palaan siihen myöhemmin.
Kaikki tämä oli uutta - eikä kuitenkaan uutta.
Se merkitsi rasismin, nationalismin toisen puolen, nousua voimakkaimmin
esiin kaikkien kansallimielisimmässä kansassa, saksalaisissa.
Oli väistämätöntä, että heidän nouseva ylpeytensä kansallisuudestaan
tuottaisi antisemitismin, koska juutalaiset olivat
näkyvin muukalaisten joukko Saksan rajojen sisällä.
Niinpä heitä tapettiin tuhansittain.
Heitä jahdattiin maasta toiseen.
Ei tämä ollut uutta, koska juuta- laiset olivat kärsineet vuosisatoja.
Antisemitismi oli kulkenut heidän vanavedessään vuosisatoja.
Mutta uutta oli syy siihen.
Aiempina vuosisatoina juutalaisia oli vainottu uskonnollisin perustein.
Heitä oli syytetty Jumalan taposta
koska he olivat syypäitä Jeesuksen, Jumalan Pojan, surmaamiseen.
Tämä oli antisemitismin uskonnollinen perusta Euroopassa vuosisatoja.
Mutta tämä uusi antisemitismi oli rodullista, ei uskonnollista.
Kuten Hitler sanoi päiväkirjassaan Wienissä -
ei hänellä ollut ongelmia sen vuoksi, että he edustivat toista uskoa.
Nyt oli kyse verestä.
Olipa hän sitten juutalainen Jumalaan uskova tai juutalainen ateisti -
sillä ei ollut väliä, koska hän oli juutalainen.
Tämä oli uutta 20. vuosidalle, mutta se oli jo nostanut päätään
Venäjällä ja Puolassa ja Ranskassa.
Nyt se vain nousi esiin voimakkaimmin Saksassa.
Olemme nyt katsoneet, mitä tapahtui, missä ja miksi inhimillisellä tasolla.
Mutta vielä on kysymyksiä, joita ei ole kysytty.
Kirjallisuudessa, johon olen tänä vuonna tutustunut ja TV-ohjelmissa
tiettyjä kysymyksiä ei käsitellä.
Eikä varsinkaan sitä, mistä haluan puhua tänään.
Minulle se on kaikkein tärkein kysymys.
Niin pitäisi olla kaikille juuta- laisille ja kaikille kristityille.
Ei riitä, että analysoidaan sosi- aalisia, poliittisia, taloudellisia
rodullisia ja historiallisia tekijöitä jotka kaikki johtivat tähän.
Tosiasia on, että juutalainen kansa on ainutlaatuinen.
He ovat Jumalan valittu kansa.
Ja väittävät olevansa ainoan olemassa olevan Jumalan kansa.
Ei vain, että heillä on oma Jumalansa.
He väittävät, että heidän Jumalansa on ainoa todella olemassa oleva Jumala.
Muut ovat pelkkiä myyttejä. Inhi- millisen mielikuvituksen tuotteita.
Niinpä suuri kysymys on:
"Miksi Jumala sallisi tämän tapahtua valitulle kansalleen?"
Tämä kysymys puuttuu kaikista tutkimuksista ja keskusteluista.
Kuitenkin se on varmasti kaikkein tärkein kysymys.
Ei vain miksi ihmiset tekivät sen vaan miksi Jumala salli heidän tehdä sen?
Se on se todellinen kysymys.
Missä oli juutalaisten Jumala holokaustissa?
Miksei Hän tehnyt mitään estääkseen sitä tapahtumasta?
Miksi Hän hylkäsi kansansa heidän syvimän hätänsä hetkellä?
Uskalletaan kysyä vielä ennen- kuulumattomampi kysymys:
Antoiko Jumala sen vain tapahtua, vai laittoiko Hän sen tapahtumaan?
Monista syistä niiden joille holo- kausti on läheisin ja jotka menettivät
useimmat sukulaisensa ja jotka kärsivät sen kivun ja ahdistuksen
- heidän on lähes mahdoton edes kysyä tätä kysymystä.
Puhumattakaan vastata siihen.
Mutta uskon, että jos mielimme oppia holokaustin läksyn
meidän on kysyttävä tämä kysymys.
Siinä on perustavanlaatuisia läksyjä sekä juutalaisille että kristityille.
Jos emme ota niistä opiksemme, menemme kohti samanlaista tuhoa.
Ja vielä pahempaa. Tämä on vaikuttimeni tänä iltana.
Ensin katsomme läksyjä juutalaisille tuosta kysymyksestä käsin.
Rabbit ja viisaat miehet painiskelevat sen kanssa
koska heidän kansansa kysyy sitä.
Monet olvat jättäneet synagogan ja jopa uskonsa ja kysyvät:
"Miten voin uskoa Israelin Jumalaan tämän jälkeen?"
"Jos Jumala antaa tuon tapahtua omalle kansalleen, sanoudun irti Hänestä."
"En voi luottaa Häneen. En voi uskoa Häneen."
Tämä on toinen äärilaita.
Tämä kysymys heitetään rabeille ja viisaille miehille.
"Voitteko selvittää tämän meille?"
"Ja auttaa meitä pitämään kiinni uskostamme Jumalaan."
Joitakin mitä eriskummallisimpia vastauksia on annettu.
Minulla on niitä kirjakaupalla kotona.
Yksi erikoisimmista vastauksista on se jalkapallojuttu
jonka kerroin vammaisista ihmisistä - juttu uudelleen syntymisestä.
Se, että vammaisuus on rangaistus edellisten sukupolvien synneistä.
En ole tuota mieltä laisinkaan.
Tavallisin vastaus on jotain, mitä kutsuisin silkaksi gnostisismiksi.
Tätä mieltä olevat rabbit sanovat:
"Emme ymmärrä Jumalaa. Hän on salattu. Hän on mystinen."
"Emme pysty selittämään. Mutta Hän onkin Jumala!"
"Miksi Hänen pitäisi selittää meille, miksi Hän tekee asioita?"
"Ei ole meidän asiamme kyseenalaistaa Jumalaa." Tässä on totuuden siemen.
Mutta tietyllä tavalla se on epätoivon suoja.
Se sanoo: "Jumala on niin erilainen kuin me!"
"Hänen ajatuksensa ovat niin paljon korkeammat kuin meidän ajatuksemme
ja Hänen tiensä niin paljon korkeammat kuin meidän tiemme
ettemme vain kykene ymmärtämään."
"Meidän pitää vain luottaa Häneen siinä, missä emme ymmärrä."
Tämä on tietyllä tavalla jalo asenne.
Näen sen Meesakisssa, Sadrakissa ja Abednegossa Danielin kirjassa
jossa heidät heitettiin tuliseen pätsiin ja he sanoivat:
"Meidän Jumalamme on voimallinen vapauttamaan meidät."
"Mutta vaikka ei vapauttaisikaan, emme siltikään palvo sinun jumalaasi."
Siinä on jaloutta. Mutta kokonainen vastaus se ei ole.
Jos Jumala on niin mystinen ja salattu, emme ymmärrä Häntä
emmekä koskaan tule ymmärtämäänkään.
Tämä on epätoivon taktiikka.
Jotkut taas yrittävät löytää Jumalan tarkoituksen hollokaustin sallimisessa.
Juutalaiset ajatelijat vastaavat erityisesti kahdella tavalla:
"Ilman holokaustia Israelin valtio ei olisi koskaan syntynyt."
Tässä on toki perääkin.
Molemmat tapahtuivat yhden vuosi- kymmenen kuluessa, 1940-luvulla.
Ensimmäinen vääjäämättä johti toiseen.
Maailma oli niin säälin vallassa - ja syyllisyyden vallassa -
sen vuoksi, mitä holokaustissa oli tapahtunut että maailman
yksissätuumin halusi nähdä juuta- laisten saavan turvallisen kotimaan.
Merkittävä asia on, että kun Israelin valtio perustettiin
ja YK kutsuttiin New Yorkiin tunnustamaan uusi valtio
Venäjä ja Yhdysvallat äänestivät yhdessä!
Tämä on ainoa kerta, kun näin on tapahtunut
missään merkittävässä asiassa Toisen maailmansodan jälkeen.
Kylmän sodan aikana! Stalin äänesti sen puolesta!
Samoin kuin Yhdysvallat. Iso-Britannia ylpeästi pidättäytyi äänestämästä.
Mutta siinä sitä ollaan!
Olimme antaneet ristiriitaisia lupauksia arabeille ja juutalaisille.
Kumpiakaan emme voineet pitää.
Niinpä yritimme tehdä 'pontiuspila- tukset' ja pestä kätemme koko jutusta.
Jos holokausti ei olisi tuhonnut lukuisia juutalaisia
on epävarmaa, olisiko maailma tukenut itsenäisen Israelin valtion syntyä.
Siksikö Jumala sen salli? En usko tämänkään olevan koko vastaus.
Kaikkein erikoisin vastaus, johon olen törmännyt
- ja nämä ovat siis rabbien puhetta -
on että holokausti oli Jesajan luvun 53 profetian täyttymys.
Siinä Jumalan kärsivä palvelija vuodattaa verensä
sovittaakseen kansansa synnit.
Tämän profetian pohjalta rabbit opettavat, että holokaustissa
juutalaiset toimittavat sovituksen Jumalalle koko maailman synneistä.
Omien kirjoitustensa perusteella he tietävät
että ilman verenvuodatusta ei ole syntien anteeksiantoa.
Se on heidän järkeilynsä holokaustista.
Kristityillä on tietenkin suuria vaikeuksia sen hyväksymisessä.
He ovat soveltaneet Jesajan luvun 53 Jeesukseen, Messiaaseen.
Kun me luemme sanat: "Hän oli haavoi- tettu meidän rikkomustemme tähden
runneltu meidän pahain tekojemme tähden."
"Rangaistus oli hänen päällänsä, että meillä rauha olisi
ja hänen haavainsa kautta me olemme paratut"
emme me ajattele juutalaista kansaa ja holokaustia.
Me ajattelemme Jeesusta.
Mutta tämä on silti eräs vastaus.
En usko minkään näiden vastausten päässeen asian ytimeen.
On niin helppo syyttää Jumalaa katastrofista ja puolustaa itseämme.
Mutta meidän tulee aina puolustaa Jumalaa.
Jos se johtaa itsemme tai muiden syyttämiseen
meidän on vain kohdattava totuus.
Jumala on se, jonka oikeutusta meidän tulee puolustaa.
Hänet pitää julistaa olemaan oikeassa. Sitä tuo sana tarkoittaa.
Jumala ilmoitetaan juutalaisissa kirjoituksissa
heidän omien historian- kirjoitustensa mukaan näin:
Hän teki liiton heidän kanssaan Siinailla vapautettuaan heidät.
Sen jälkeen kun Hän oli vapauttanut heidät orjuudesta
ja tuonut heidät ulos Egyptin kauhistuttavista oloista.
Se oli myös holokausti, kun kaikki poikavauvat murhattiin.
Kun heidät heitettiin Niiliin krokotiileille.
Jumala pelasti ja vapautti heidät ja toi heidät ulos sieltä.
Sitten Hän tarjosi heille liittoa - avioliittoa.
Hän sanoi: "Minä teen teille näin. Annan teille oman maan."
"Annan teille terveyden, annan teille vaurauden, Minä varjelen teitä."
"Pidän huolen teistä, olen teidän maatalousministerinne."
"Olen puolustusministerinne. Olen kaikkea, mitä tarvitsette."
"Kunhan te olette valmiit sanomaan 'Tahdon' Minulle."
2. Mooseksen kirjassa liiton tekeminen on täynnä Jumalan tahtomista.
Nämä lupaukset toistuvat myös häissä.
Joku on kutsunut avioliittolupausta englanninkielen pisimmäksi lauseeksi.
Heidän oli määrä olla Hänen kansansa Hänen maassaan
erityistä tarkoitusta varten.
Heidän oli määrä saattaa maailma uskomaan Jumalaan.
Heidän kauttaan Jumalan oli määrä siunata kaikkia perheitä maanpäällä.
Heidän kauttaan pakanoiden - goyim - saisivat valoa Jumalasta.
He olisivat valo pakanoille. Tämän vuoksi Hän valitsi heidät.
Sen vuoksi Hän kutsui heidät. Ja Hän tarjosi heille liittoa.
Heidän oli määrä elää eri tavalla kuin kaikki muut.
Heidän oli määrä olla pyhiä, niin kuin Hän on pyhä.
Heidän oli määrä olla maailmalle elävä demonstraatio, millainen Jumala on.
Siksi Hän sijoitti heidät maailman pääväylien risteyspaikkaan.
Afrikan, Aasian ja Euroopan kohtaamispisteeseen.
Maailman pääväylät kohtaavat pienellä Megiddon kukkulalla - Harmageddonissa.
Se on aivan Nasaretin ulkopuolella, muutaman mailin päässä Jerusalemista.
Tiet Aasiasta Afrikkaan ja Arabiasta Eurooppaan risteää siellä.
He asuvat maailman pää- väylien risteyspaikassa.
Joku on sanonut juutalaisesta kansasta
että jos asuu keskellä risteystä, on vaarassa jäädä alle.
Niin he jäivätkin - toistuvasti.
Jumala asetti heidät tuohon risteyspaikkaan
jotta sen kautta kulkeva maailma näkisi, millainen Jumala on.
Ja miten siunattuja ovat ihmiset, jotka elävät Jumalan tavalla.
Niinpä Hän antoi heille liiton ja sen 613 käskyä. Ei kymmentä, vaan 613.
Oli 10 suurta käskyä ja 603 sivulakia.
Ne kattoivat kaikki elämänalueet: työn, jumalanpalveluksen
perhe-elämän, maatalouden, syntymän, kuoleman.
Heidän vaatetuksensa ja puhtauden hoitonsa - kaiken!
"Näin teidän tulee elää malliksi maailmalle ollaksenne sille valo."
Jokaisen lain tavoin siihen sisältyi sanktioita, rangaistuksia.
Lakiin kuuluvat rangaistukset. Siinä tulee olla palkinnot ja rangaistukset.
Siinain liitossa heidän kuuliaisuutensa palkittaisiin
suuremmalla siunauksella kuin mikään muu kansa.
Ja tottelemattomuuden seuraus taas olisi muita kansoja suurempi kirous.
5. Mooseksen kirja sisältää sekä siunaukset että kiroukset.
Lukekaapa läpi sen luku 28.
Kun Joosua johti kansan Luvattuun maahan
hän vei heidät kahdelle vuorelle, Eebalin ja Garissimin vuorelle.
Toiselta huudettiin siunaukset, jotka heille tulisivat kuuliaisuudesta.
Ja toiselta huudettiin kiroukset.
He olivat alati valinnan paikalla näiden kahden välilä.
Kun lukee kirouksia 5. Moos. 28:ssa ja 4. Moos. 26:ssa
hämmästyttävä seikka on, että se on kuin lehdistön selostus holokaustista.
Sattuma on liian suuri.
Se kuvaa, miten he tulevat olemaan nälkäisiä ja janoisia ja alastomia.
Pelokkaita, epätoivoisia, halveksittuja, kauhuissaan.
Yksityiskohtia myöti tuntuu siltä, että lukee holokaustista.
Se päättyy näihin Mooseksen sanoihin:
"Niin kuin Herra näki hyväksi antaa teidän menestyä ja lisääntyä
niin on Hän näkevä hyväksi tuhota ja hävittää teidät."
Tästä Jumalasta harvemmin kuulee, kuten puhun toisessa opetusosuudessa.
Meidän tulee panna merkille 3 tämän Jumalan tekemän liiton piirrettä.
Ensinnäkin se oli vapaaehtoinen liitto. Heidän ei ollut pakko hyväksyä sitä.
He olivat vapaat valitsemaan. Heillä oli valinnanvapaus.
"Hyväksytkö tämän liiton?" Aivan kuten vihkiseremoniassa:
"Tahdotko ottaa tämän naisen tai tämän miehen?"
Jumala tarjosi liittoa heille, ei käskenyt. Hän tarjosi sitä heille.
He vapaaehtoisesti hyväksyivät sen
itselleen ja kaikille tuleville sukupolville.
Se oli vapaaehtoinen liitto, ei pakon sanelema.
He hyväksyivät innokkaasti ja iloiten siihen liittyvät velvoitteeet.
Toiseksi se oli täydellinen liitto.
Jumala ei halunnut heille ihanteellistan elämäntapaa
vaan tietyn mittapuun mukaisen elämän. Mitä tällä tarkoitan?
Jotkut kuvittelevat, että jos pitää 10 käskystä 7, Jumala on tyytyväinen.
Mutta heille sanottiin nimenomaan:
"Teidän tulee pitää kaikki nämä käskyt kaiken aikaa."
Ei joitakin niistä jonkin aikaa, eikä yrittäen elää niiden mukaan.
"Pitäkää ne kaikki kaiken aikaa, tai olette rikkoneet tämän liiton."
He hyväksyivät tämän. He tiesivät sen vallan hyvin.
Jumala oli sen selvin sanoin puhunut heille.
Se johtaa Jaakobin sanoihin Uudessa testamentissa.
"Jos rikotte yhden näistä käskyistä, olette rikkoneet koko lakia vastaan."
Koska se on ketju. Se kaikki liittyy yhteen.
Jos sen rikkoo yhdessä kohti, koko juttu on rikki ja käyttökelvoton.
Havainnollistan sen. Ajan moottori- tietä mukavaa sataakahtakymppiä
ja poliisi pysäyttää minut ja kysyy: "Tiedättekö, mitä vauhtia ajoitte?"
"Kyllä, mutta tulen juuri Lontoon keskustasta
jossa pysähdyin kaikkiin punaisiin valoihin
ja ajoin alle viittäkymppiä koko Lontoossa oloni ajan."
Se ei tee häneen minkäänlaista vaikutusta.
Hän sanoo: "Minua ei yhtään kiinnosta, mitä olette tehnyt ennen tätä."
"Te rikotte lakia."
Tai toisella tavalla ilmaistuna
- jos jokin yksi asia menee vikaan autossani, esimerkiksi rengas puhkeaa
tai moottori tekee tenän tai vastaavaa
- vain yksi asia menee vikaan ja olen vaaraksi liikenteessä.
Se on vakavaa. Samalla tavalla Jumalan liitto oli vapaaehtoinen
mutta se oli kaiken kattava ja Hän sanoi:
"Pitäkää se kokonaan tai älkää pitäkö sitä lainkaan."
"Se koko juttu on sitä, mitä kutsun pyhäksi elämäksi."
Kaikki 613!
Kolmas merkille pantava asia on, että se oli kollektiivinen liitto.
Se tehtiin koko kansan kanssa, ei juutalaisten yksilöitten kanssa.
Siksi jo vaikka vain yksi henkilö kansasta rikkoi tuon lain
koko kansa sai kärsiä. Näin kävi Aakan-nimisen miehen kohdalla
Jerikossa, kun hän kajosi kiellettyihin asioihin.
He kärsivät tappion seuraavassa kaupungissa.
Tällainen on kollektiivinen liitto.
Jos yksi rikkoo sen, kaikki joutuvat kärsimään tai monet kärsivät.
Toiseksi se merkitsee, että jos yksi sukupolvi rikkoo sen
se voidaan siirtää kolmanteen ja neljänteen sukupolveen.
Se on kollektiivinen liitto, joka on tehty koko kansan kanssa
- ei yksittäisten yksilöiden kanssa.
Kun tajuamme tämän, alamme ymmärtää Israelin historian traagisuutta.
Kun lukee Vanhan testamentin, se on yhtä tragediaa toisensa jälkeen.
Se on kertomus kastastrofista.
Koska siitä hetkestä lähtien, kun he tekivät liiton, he rikkoivat sen.
Eivät he kaikki sitä rikkoneet mutta jotkut rikkoivat.
Erityisesti, kun heidän johtajansa rikkoi sen
- olipa se profeetta, pappi tai kuningas - koko kansa kärsi siitä.
Katastrofit olivat siis Jumalan kurinpitotoimenpiteitä kansalleen.
"Jota Jumala rakastaa, sitä Hän kurittaa"
ja voi yhden kerran, miten Hän on kurittanut juutalaista kansaa.
Kuivuutta, nälänhätää, ruttoja, vitsauksia, miehityksiä, maanpako!
Mutta Jumala ei koskaan tehnyt sitä varoittamatta heitä ensin.
Jumala rakasti heitä.
Hän aina lähetti profeetan kertomaan, että nyt on vaikeuksia luvassa.
Hän antoi heille tilaisuuden tehdä parannus. Tällainen on Jumala.
Hän antaa ihmisille kaikki mahdolli- suudet muuttaa tapojaan.
Mutta ennemmin taikka myöhemmin Hänen on pakko ryhtyä toimenpiteisiin.
Aamos sanoi: "Totisesti Herra Jahve ei tee mitään
kertomatta siitä ensin palvelijoilleen profeetoille."
Asiayhteys puhuu katastrofien tulosta.
Tämä on profeettojen sanoma alusta loppuun:
"Olette matkalla kohti vaikeuksia."
"Tämä tapahtuu, koska ette pidä liittoa."
Kaikki profeetat yksinkertaisesti kutsuivat kansaa palaamaan liittoon.
Lukekaa vain huviksenne. Tämä selittää kaiken, mitä he sanoivat.
Herra piti sanansa - he jopa menettivät maansa.
Sen saamiseen kokonaan meni tuhat vuotta ja menettämiseen vain 500.
He olivat pakkosiirtolaisuudessa Babylonissa jälleen.
Jeesus oli vähintään profeetta ja jopa juutalaiset alkoivat tajuta sen.
He alkoivat tunnistaa sen, ettei Hän ollut vain opettaja, vaan profeetta.
Hän ennusti uuden maasta karkotuksen.
Hän ennusti Jerusalemin tulevan tuhon.
Ja hän yhdisti nämä molemmat Hänen hylkäämiseensä.
Se tuli ilmi vertauksessa toisensa jälkeen.
Holokausti oli tuon toisen maasta karkotuksen huipentuma.
Toinen maasta karkotuksen pohja- lukemiin oli tultu 1940-luvulla.
Se oli pahin hyökkäys heitä vastaan milloinkaan.
Oliko tämän aiemmin kuvaamani 1920- luvun tilanteen seurausta Euroopassa?
Vai olivatko Euroopan juutalaiset - ja erityisesti saksaapuhuvat juutalaiset
Saksassa ja Itävallassa - millään tavalla vastuussa holokaustista?
Jos Jumala salli sen - ja vielä enemmän, sai sen aikaan -
silloin se jollain tavalla tuli ansion mukaan.
Silloin juutalaisia ei voida pitää ainoastaan viattomina uhreina
joilla ei ole mitään vastuuta asiasta.
Mitä he saattoivat tehdä?
Millä tavoin he tekivät syntiä niin, että se herätti Jumalan vihan?
Oli kaksikin tapaa, jotka on pakko ottaa esiin, vaikkakin lyhyesti.
Vedän ne yhteen kahteen sanaan: assimilaatio ja traditio.
Otetaan assimililaatio, sulautuminen, ensin.
Euroopan juutalaiset olivat nyt emansipoituneet.
Se alkoi tässä maassa Oliver Cromwellista, joka salli juutalaisten
palata Englantiin vuosisatojen jälkeen jolloin he olivat karkotettuja maasta.
Heidät karkotettiin vuonna 1291.
He olivat kokeneet kauhean piirityksen Yorkin linnassa.
He tekivät mieluummin itsemurhan kuin antautuivat Englannin sotilaille.
Vuoden 1291 jälkeen juuta- laisia ei päästetty Englantiin.
Heidän poissaolonsa aikana juutalaisen karikatyyri
syntyi William Shakespearen kynästä - Shylock.
Kaikki Englannissa kuvittelivat, että juutalainen on kuin Shylock.
Jos tunnette tuon Venetziaan sijoittuvan näytelmän
voitte kuvitella minkä vaikutelman se antaa.
Mutta Oliver Cromwell kutsui juutalaiset takaisin.
Myöhemmin Ranskan vallankumous
- vapaus, veljeys ja tasa- arvo kaikille ihmisille -
toi myös juutalaisille heidän vapau- tensa, veljeytensä ja tasa-arvonsa.
Tuskin voitiin taistella noiden iskulauseiden alla
antamatta kaikille näitä kolmea asiaa.
Ranskan juutalaiset emansipoituivat ensimmäisinä ja se levisi Eurooppaan.
Juutalaiset tulivat ulos ghetoistaan ja rajatuista elinkeinoistaan
joista rahan lainaaminen oli merkittävin
koska koronkiskonta oli kielletty kristityiltä.
He tulivat ulos räätälöinnistä ja jalokivikaupasta ja muista ammateista
jotka saattoi helposti pakata pieneen laukkuun ja muuttaa toiseen paikkaan.
Nyt he alkoivat kehittää todellisia ammatteja ja liikeyrityksiä.
Heistä tuli lääkäreitä ja tiedemiehiä.
He olivat nyt vapaita olemaan kansalaisia.
He olivat vapaita ottamaan paikkansa eurooppalaisessa elämässä.
Vapautumisen myötä tuli sulautuminen.
Se merkitsi, että heistä tuli yhä enemmän niiden kaltaisia
joiden joukossa he elivät. He toki säilyttivät tietyt juutalaiset tavat:
ympärileikkauksen, sapatin, kosher-ruoan.
Mutta monin muin tavoin heistä tuli yhä enemmän eurooppalaisten kaltaisia.
He omaksuivat heidän kulttuurinsa.
Eniten näin kävi saksaa puhuvassa Euroopassa Berliinissä ja Wienissä.
Missään muualla juutalaiset eivät olleet yhtä sulautuneita kuin siellä.
Heistä tuli enemmän saksa- laisia kuin juutalaisia.
He kehittivät uuden kielen, joddishin.
He unohtivat heprean.
Monin tavoin he alkoivat kadottaa identiteettiään.
He antoivat valtavan panoksen eurooppalaiseen elämään.
Neljästä eniten 1900-lukuun vaikut- taneesta miehestä 3 oli juutalaisia.
Viittaan Darwiniin, Marxiin, Freudiin ja Einsteiniin.
Meihin nuo neljä henkilöä ovat vaikuttaneet enemmän kuin kukaan muu.
Kolme heistä oli juutalaisia - saksaa puhuvia juutalaisia.
Heistä tuli huomattavia henkilöitä monin tavoin Euroopan kulttuurissa.
Ainakaan kaksi noista kolmesta juutalaisesta ei uskonut Jumalaan.
On sanottu, että Darwin karkotti Jumalan luonnosta.
Marx karkotti Hänet historiasta ja Freud karkotti Hänet ihmissielusta.
Tämä on klisee, mutta siinä on aimo annos totuutta.
Heidät tunnettiin kaikesta muusta paitsi Jumalasta.
Nyt kun he olivat menettämässä identiteettiään
Jumalan pyhänä ja valittuna kansana, heistä ei enää ollut hyötyä Jumalalle.
Pysyttekö kärryillä?
Heistä tuli samanlaisia kuin muistakin ihmisistä, ei Jumalan ihmisiä.
Jumala oli menettämässä todistajansa.
Profeetta Jesaja sanoi: "Teidän pitää oleman Minun todistajani."
Mutta nyt heistä ei ollut todistajiksi.
Hesekiel sanoi näin - kuunnelkaa tarkkaan, hän puhuu Israelille:
"Te sanotte: 'Me haluamme olla kuin muutkin kansat, kuin maailman kansat.'
Mutta se, mikä teillä on mielessänne, ei koskaan tapahdu
niin totta kuin elän, julistaa Herra Jahve."
"Minä hallitsen teitä lujalla kädellä
ja ojennetulla käsivarrella ja vuodatetulla vihalla."
Menikö viesti perille?
"Haluatte siis tulla sellaisiksi kuin muut kansat?"
"Olette jo tehneet liiton kanssani, enkä Minä salli sen tapahtua."
Olen huomannut, että missä tahansa juutalaiset sulautuvat joukkoon
siellä antisemitismi nostaa päätään.
Se johtuu Jumalan lupausten täyttymisestä heille.
"Kun yritätte asettua muiden kansojen sekaan ja tulla heidän kaltaisikseen
Minä estän sitä tapahtumasta vihani vuodatuksella."
Se täysin selkeä sanoma, josta ei voi erehtyä.
En ollut ennen huomannut sitä Raamatussa
ennen kuin Derek Prince kuuli minun puhuvan holokaustista.
Hän kysyi:"Oletko lukenut Hesekieliä?"
Olin äimänä löytäessäni tämän selvän sanoman sieltä.
Jumala antoi heille runsaasti varoituksia lähettäen profeettoja.
Haluan mainita yhden - miehen nimeltä Theodor Herzl.
Theodor Herzl oli ateistijuutalainen - tai ainakin agnostikko juutalainen.
Ainakaan hän ei ollut uskova juutalainen.
Hän oli toimittaja Wienin kaupungissa.
Eräs hänen ystävistään oli anglikaanipappi
joka toimi pappina Englannin suurlähetystyössä Wienissä.
Tämä on uskomaton tarina. Hänen nimensä oli Heckler.
Heckler sanoi yhä uudelleen Theodor Herzlille:
"Sinun on saatava juutalaiset takaisin maahan, jonka Jumala lupasi heille."
Hän puhui tästä Herzlille jatkuvasti.
Herzl ei kuunnellut tätä sanomaa, ennen kuin hän matkusti Pariisiin
tekemään juttua kapteeni Dreyfusin oikeudenkäynnistä.
Nyt siis palaamme tuohon Ranskassa sattuneeseen tapahtumaan.
Kun Herzl näki tuon oikeuden- käynnin epäoikeudenmukaisuuden
hän sanoi, että juutalaiset eivät tule koskaan olemaan turvassa missään
paitsi omassa maassaan.
Hän palasi Wieniin ja kirjoitti kirjan 'Juutalaisvaltio'.
Hän kuvasi, millainen juutalaisvaltio voisi olla.
Alkuun hän ei tajunnut, että sen tulisi olla Luvattu maa.
Hän kuvitteli, että se voisi olla Keniassa tai Ugandassa.
Tai Mauritiuksella.Englannin ja Saksan hallitukset tarjosivat eri paikkoja.
Ennen pitkää hän alkoi sittenkin tajuta, että sen tulisi olla maa
jonka Jumala oli antanut heille. Vaikkei hän uskonut Jumalaan.
Hän kulki ympäri Eurooppaa vedoten juutalaisiin:
"Palatkaa omaan maahanne ennen kuin on liian myöhäistä."
Hän näki, mikä heitä odotti
ja erityisesti hän näki sen saksaa puhuvalla alueella.
Nyt siis puhumme 1890-luvusta.
Hän päätti kutsua koolle sionistikongressin - vuonna 1897.
Koska hän näki saksanjuutalaisten olevan suurimmassa vaarassa
hän kutsui sen koolle Müncheniin.
Münchenissä saksanjuutalaiset nousivat kauhuissaan
ja menivät viranomaisten puheille sanoen:
"Älkää antako tuon miehen pitää noita kokouksiaan tässä kaupungissa."
"Olemme saksalaisia! Tämä on luvattu maamme ja täällä haluamme pysyä."
"Olemme hyväksyttyjä, meillä on mukavat oltavat ja yritykset täällä."
"Emme halua kuulla, mitä tuo mies puhuu!" Saksan viranomaiset kielsivät
Herzliä pitämästä ensimmäistä sionistikongressia Münchenissä.
Samassa paikassa, jossa Hitlerin
ensimmäiset antijuutalaiset lait julistettaisiin.
Eikö historia olekin mielenkiintoista! Se on Hänen stoorinsa.
Niinpä Herzl joutui menemään kasinoon Baaselissa Sveitsissä.
Minulla on ollut etuoikeus puhua tuon kasinon samalla korokkeella...
minä vuonna se nyt oli...?
Israelin valtion synnyn vuosi- juhlassa. No, ei vuodella väliä.
Mutta seisoin samassa paikassa, jossa Herz vuonna 1897 sanoi
että Israelin valtio ei ehkä tule pian mutta 50 vuoden sisällä se on olemassa.
Hän erehtyi kahdella kuukaudella! Mutta hän oli antanut varoituksen.
Toinen juutalainen, joka kulki ympäri Eurooppaa erityisesti Puolassa
oli mies nimeltään Jabotinsky ja hänen vetoomuksensa oli:
"Tuhotkaa diaspora ennen kuin se tuhoaa teidät."
Se oli hänen sanomansa. Kukaan ei kuunnellut Jabotinskya.
Hän kuoli köyhyydessä New Yorkissa.
Mutta hän on yksi sankareista - yksi Jumalan lähettämistä profeetoista.
Varoituksia tuli lukuisia. Siis 1800-luvun lopussa!
Eikä holokausti tapahtunut vielä seuraaviin 40 vuoteen.
Mutta Jumala on armollinen.
Entä sitten Puola? Puola ei ollut sulautunut.
Euroopan suurin juutalais- yhteisö oli uskonnollinen.
Varsovan ghetto oli yksi uskonnolli- simmista yhteisöistä Euroopassa.
Miksi he joutuivat kärsimään?
Olen jo sanonut, että liitto juuta- laisten kanssa on kollektiivinen.
Siksi myös viattomat juutalaiset joutuvat kärsimään syyllisten vuoksi.
Mutta uskon, että siihen liittyy muutakin.
Miten Puolan uskonnolliset juutalaiset erosivat
Berliinin ja Wienin maallis- tuneista juutalaisista?
Mitä Puolan uskonnolliset juuta- laiset mahtoivat oikein tehdä
herättääkseen Jumalan vihan ja vastaus on sanassa 'traditio'.
Olettehan nähneet 'Viulunsoittajan katolla'?
Muistatteko ensimmäisen laulun 'Traditio!" kaiken laulun huipulla.
He laulavat sen todella hyvin.
Juutalaiset elivät julkisesti Tooran mukaan -
- Raamatun 5 ensimmäisen kirjan, Mooseksen lain, Pentateukin mukaan.
He elivät sen mukaan julkisesti.
Mutta todellisuudessa juutalai- suudesta oli tähän mennessä tullut
hirveä Kirjoitusten ja perinteiden sekoitus.
Perinteitä on lisätty niin paljon että juutalaisuus on lähes tunnistamaton.
Se on muuttunut ja oli muuttunut jo Jeesuksen päivinä
ja kansansa profeettana Hän sanoi:
"Te teette tyhjäksi Jumalan sanan ihmistraditioillane."
Mutta paljon muutakin on tapahtunut Jeesuksen ajoista.
Mishna ja Talmud ovat täpötäynnä traditiota
ja 'rabbinistisia tulkintoja' Sanasta, jotka usein menevät kauas siitä.
Mishnaan ja Talmudiin kiinnitetään paljon enemmän huomiota
kuin Vanhan testamentin Profeettoihin monissa synagogissa.
Traditiot on tulkinneet väärin, soveltaneet väärin
ja jopa neutraloineet paljon Tooran ohjeista.
Syntiuhri on korvattu paranuksen teolla.
Kuolemantuomio 15 synnistä Toorassa, mukaanlukien aviorikos
on korvattu muilla asioilla. Aviorikoksen osalta avioerolla.
Sen sijaan eettisiä sääntöjä on noudatettu niin pikkutarkasti
että se on melkein uskomatonta. Jotkut asiat siinä suorastaan huvittavat.
Silti se on traagista. Otetaan vaikka sapatti. Sapattilaki on yksinkertainen.
"Se on Minun päiväni", sanoo Herra. "Teillä on 6 päivää omaan työhönne."
"Yhden päivän seitsemästä annatte Minulle."
Sapatti oli säädetty heidän edukseen.
Sapatti tehtiin ihmistä varten, ei ihmistä sapattia varten.
Jeesus sanoi tämän siksi, mitä oli tapahtunut jo Hänen aikaansa mennessä.
139 sääntöä oli lisätty Tooraan juutalaisessa traditiossa.
Jotkut niistä ovat suorastaan naurettavia.
"Ei pidä kulkea kepin kanssa sapattina
koska jos se jättää viirun hiekkaan, se on kyntämistä."
He kritisoivat Jeesuksen opetuslapia viljan hieromisesta käsissä sapattina.
Se on puimista. Hakaneuloja ei pidä pitää vaatteissa
koska hakaneula on työnnetty kankaan läpi ja se on ompelua.
Jopa tänä päivänä Jerusalemissa näkee huonestoja ilmoitettavan
viimeistä huutoa olevin ylellisyyksin - sapattivalokatkaisijoin.
Viime aikoihin asti valo- katkaisimen käyttö oli työtä
eikä sitä pidä tehdä sapattina. Monilla juutalaisperheillä Lontoossa
oli pakana-apulainen jonka tehtävä oli sytyttää ja sammuttaa valot sapattina.
Nyt on keksitty katkaisija, joka ei katkaise virtaa, vaan estää sen.
En tiedä sen ykstyiskohtia, mutta voitte kuvitella sen.
Päärabbi on sanonut: "Nyt saatte käyttää valokatkaisijoita."
Asuinkortteleissa on hissejä - sapattihissejä.
Ennen kuin nämä erityiskatkaisijat asennettiin hisseihin
sapattina ei voinut käyttää hissiä.
Sitä käveltiin rappuja 10 kerrosta, mikä ei ollut työtä
mieluummin kuin painettiin hissinnappulaa sapattina
- tämä on ikävä kyllä totta - mikä oli työtä.
Tällaisiin asioihin Jeesus ja Hänen opetuslapsensa törmäsivät.
Se oli ensimmäisen suuren hankauksen syy Hänen ja juutalaisten välillä.
Otetaan toinen esimerkki Israelin armeijan alkuajoista.
Viestittäjät käyttivät morsetuskoodia, mutta se oli virran katkaisemista.
Se oli työtä, joten sen käyttö oli kielletty sapattina.
Kun he alkoivat kokea tappioita sapattina, he kysyivät päärabbilta:
"Tälle on tehtävä jotain!" Päärabbi mietti pitkään ja sanoi:
"Jos käyttätte vasenta kättänne sapattina, se ei ole työtä."
Oikeaa kättä ei saanut käyttää ja niin kaikki viestittäjät saivat opetella
käyttämään vasuria, koska se ei ollut työtä.
Tämä on meistä huvittavaa. Mutta meidän pitäisi itse asiassa itkeä.
Sapatti on tehty lainalaiseksi taakaksi, jota on mahdoton kantaa.
Valtaosa siitä on traditiota. Sitä, että on kaksi keittiötä
kaksi settiä pannuja ja kattiloita - yksi meijerituotteille, yksi lihalle.
Ei tämä ole Toorasta peräisin.
Toorassa Aabraham tarjoaa enkelille vasikkaa ja voita samalla aterialla.
Mutta Toorassa on yksi jae joka sanoo:
"Vohlaa ei pidä keittää äitinsä maidossa."
Tämä viittaa kanaanilaisten pakanoiden hedelmällisyyskulttiin.
He luulivat, että äidin maidon käyttäminen vohlan keittämiseen
lisäisi hedelmällisyyttä. Avain tuossa jakeessa on 'äidin maito'.
Tuon vohlan elämänlähdettä ei pidä käyttää sen kuolemaksi.
Se oli Jumalan vastalause tuota pakanakulttia vastaan.
Nyt tuon yhden jakeen mukaan ei vain äidin maitoa
vaan ei mitään maitoa saa käyttää lihan valmistukseen.
Monilla juutalaisilla kaksi erillistä keittiötä tämän tradition vuoksi.
Tämä traditio ulottuu heidän vaatetukseensa
ja tradition vaikutuksen heidän vaatteissaan voi nähdä Jerusalemissa.
No, en sano siitä enempää.
Vanhurskaudesta tulee enemmänkin ulkoinen kuin sisäinen asia.
Legalistinen uskonnollisuus on vanhurskauden vihollinen.
Tällaiset naurettavat ykstyiskohtaiset sovellukset
tekevät ihmisistä sapatin vankeja sen sijaan, että se olisi heille ilo.
Voisin viipyä sekä assimilaation että tradition piirissä
mutta näillä molemmilla tavoilla Euroopan juutalaiset
olivat koetelleet Jumalan kärsivällisyyttä yli äyräidensä.
Jumala käyttää ihmisinstrumentteja aina kurittaakseen valittua kansaansa.
Hän käytti filistealaisia tai assyrialaisia tai babylonialaisia
tai midianilaisia tai edomilaisia tai natseja.
Tällä tavoin Jumala toimii, koska Hän on historian Herra.
Kuitenkin on lisättävä että se ei anna oikeutusta niille, joita Hän käyttää.
He tekevät vapaaehtoisesti sen, minkä tekevät ja yleensä menevät siinä
huomattavasti pitemmälle, kuin mitä Jumala on heitä käskenyt tekemään.
Siitä voi Babylonin tapauksessa. Ei heitä pakotettu siihen.
He satuttivat Jumalaa satuttaessaan Hänen kansaansa.
Jumalan kansa on Hänen silmäteränsä.
Se ei tarkoita appelsiinin siementä Hänen kädessään.
Se tarkoittaa Hänen silmänsä iiristä.
Kut katsot peilistä, näet kuin omenan kannan silmässäsi.
Se on ihmisruumiin herkin osa ja jos jokin koskee sitä
silmäluomi räpsähtää kiinni suojaamaan silmäterää.
Jumala sanoo: "Satutat silmäterääni
- kaikkein herkintä osaani, kun teet näin kansalleni."
Niinpä Hän tuomitsee ja rankaisee babylonialaisia
ja midianilaisia ja assyria- laisia - ja natseja.
Se, että Hän on käyttänyt heitä kurittaakseen kansaansa
ei suinkaan anna heille oikeutusta. Minun on lopeteltava puhettani.
Liiton sanktioilla on rajansa.
Kiitos Jumalalle, on raja johon asti Hän menee.
Ensinnäkin jokainen tällainen vihan vuodatus on tilapäinen.
Se ei kestä kauaa. Hän on luvannut heille, etä se on pian ohi.
Holokausti oli kolmessa, neljässä vuodessa.
Jumala lupasi sen.
Hän on vihainen vain tietyn ajan.
Siksi kaikki profeetat kaikkien varoitustensa keskellä
aina antoivat tulevaisuuden toivon.
Jeremia sanoo: "Minä annan teille tulevaisuuden ja toivon."
Vaikka juuri hänen sanomansa oli synkin tuomion ja tuhon sanoma.
Silti siellä oli auringonsäde joukossa yhä uudelleen.
Toiseksi rangaistukset eivät koskaan olisi kaiken kattavia.
Hän lupa olla koskaan hävittämättä heitä kaikkia.
Olla koskaan hävittämättä heitä täysin
vaan he olisivat olemassa vielä historian lopussa.
Jos haluaa päästä eroon juutalaisista, täytyy saada aurinko sammumaan
ja lopettaa meren aaltojen liike meressä.
Jos siihen pystyy, silloin voi päästä eroon juutalaisesta kansasta.
Jeremia 31: "Niin kauan kuin aurinko paistaa ja meren aallot pauhaavat
- niin kauan te olette kansa Minun kasvojeni edessä."
Hän on pitänyt tuon lupauksensa.
Katse on vääjäämättä kohdistunut noihin kuuteen miljoonaan uhriin
mutta on 12 miljoonaa, jotka eivät kuolleet.
Vain kolmannes heistä tuhoutui, kaksi komasosaa säästyi.
Jumala on pitänyt lupauksensa: "En koskaan täysin tuhoa teitä."
Jeesus sanoi, että aivan lopussakaan
Hänen sanansa eivät katoa - eikä tämä rotu katoa.
Se on sen oikea käännös. Teidän Raamatussanne ehkä lukee 'sukupolvi'
mutta Hän sanoi, että tämä rotu ei katoa ennen kuin kaikki tämä toteutuu.
Hän on pitänyt tämän lupauksen.
Heidän kärsimyksensä raivasi tietä heidän paluulleen omaan maahansa.
Holokausti teki Israelin valtion mahdolliseksi.
Jos toinen ilmentää Jumalan tuomiota, toinen ilmentää Hänen armoaan.
En ymmärrä kristittyjä - ja heistä joitakin on ehkä myös täällä -
jotka ovat ehdottoman varmoja että Jumala oli mukana
vuoden 1948 tapahtumissa.
Mutta he eivät koskaan näytä ajattelevan Hänen olleen mukana
vuosien 1942 ja -43 tapahtumisssa.
Minusta se tuntuu ihan epäjohdonmukaiselta.
Jos Jumala oli ilmeinen armossaan vuonna 1948
Hän oli ilmeinen myös muutamaa vuotta aiemmissa tapahtumissa.
Nyt he ovat takaisin maassaan, mutta eivät takaisin yhteydessä Herraan.
Israel on assimiloitunut kansa. Se on assimiloitunut läntiseen kulttuuriin.
Se on tragedia. Monet kristityt järkyttyvät Israeliin tullessaan siitä
miten uskonnoton maa se on.
Suunnilleen sama määrä ihmisiä menee sunnuntaisin synagogaan
kuin täällä Engalnnissa mennään kirkkoon.
Siellä sapattina, täällä sunnuntaina.
Se on järkytys.
He odottavat Israelin olevan ulko- ilmamuseo, jossa kaikki kulkevat...
...kuin pyhimykset, mutta se on maallistunut kansa.
Uskonnollisuus näyttää nousevan joistakin sen näkyvistä edustajista.
Se osoittaa, että uskonnollinen vähem- mistöpuolue pystyy sanelemaan muita.
Äänten suhteen.
Mutta se on maallistunut kansa, assimiloitunut länsimainen kansa.
Ei se ole pyhä kansa.
Minua pyydettiin puhumaan Jad Vashem -muistomerkin ulkopuolella
Jerusalemissa aukiolla sen edessä sadoille kristityille ja juutalaisille.
Ensin rabbi valitti. Sitten osoitin kohti museon avointa ovea
ja sen viimeistä näyttelyä, jossa on lasikaappiin sijoitettu lapsen kenkä
ja luku 1,5 miljoonaa lasissa. 1,5 miljoonaa lasta oli kuollut.
Minun oli pakko sanoa: "Tajuatteko, että vuoden 1948 jälkeen
Israelin valtiossa on tehty 1,5 miljoonaa aborttia?"
"Olette tappaneet omia lapsianne saman verran kuin saksalaiset tappoivat."
Tämä johti yksityiseen haastattelunn
Israelin presidentin luona hänen yksityisasunnossaan.
Tapaamisen lopussa hän tunnusti olevansa agnostikko.
Hän ei voinut uskoa Jumalaan.
Siksi he eivät ole ulkona vaikeuksista.
Jumala jatkaa kuritustaan ja kurinpalautustaan.
Uskon, että heidän pahin kärsimyksensä on vielä edessä
- ei maan ulkopuolella, vaan sen sisäpuolella.
He eivät ole läksyään oppineet holokaustista.
He eivät ole oppineet siitä, mitä yritän kertoa teille tänään.
Valtaosa heistä myöskään ole palannut.
Yksi tämän ajan pahimpia piirteitä on
että Amerikassa juutalaiset ovat assimiloituneet enemmän kuin koskaan.
Siksi odotan antisemitismin aallon nousua Amerikassa.
Kolme päätelmää tästä juutalaisesta näkökulmasta tässä opetuksessa:
Yksi: he ovat edelleen Jumalan kansa.
Jumala ei riko liittoja. Jumala ei ota avioeroa.
Hän vihaa sitä. He ovat yhä Hänen kansansa, Hän ei ole hylännyt heitä.
Hän ei ikinä milloinkaan hylkää heitä.
Toiseksi Hän pitää lupauksensa heille. Hän lupasi siunata ja kirota heitä.
Hän pitää sanansa. Jumalamme on uskollinen.
Hän ei koskaan valehtele. Hän pitää liittonsa.
Kolmanneksi - ja valitettavasti - he eivät opi holokaustin läksyä.
Sen enempää Israelin valtion sisä- kuin ulkopuolellakaan.
He pitävät yhä kiinni perinteistä ja he yhä sulautuvat muihin.
Siksi he eivät ole valo pakanoille. He eivät tuo meitä goyim uskoon.
He eivät täytä tarkoitustaan.
Tuo sama kohta jonka luin Hesekielistä koskien sulautumista, jatkuu näin:
"Minä kokoan teidän kaikista kansoista, joihin olen teidät karkottanut
väkevällä kädelläni, ojennetulla käsi- varrellani ja vuodattamallani vihalla."
Tuo fraasi esiintyy molemmissa kohdissa
- sekä holokaustissa että Israelin valtiossa.
"Väkevällä ojennetulla käsivarrellani ja vuodattamallani vihalla."
Uskon, että juutalaisten tulisi oppia nämä läksyt holokaustista.
Mutta myös krisityille on opittavaksi joitakin syviä läksyjä.
Niistä puhumme toisesssa opetuksessa.
Suomennos: Marketta Ruishalme