o
David, olet tervetullut ohjelmaamme!
Et alunperin aikonut ryhtyä kristilliseen palvelutehtävään.
Toiveammattini oli maanviljelijä.
Isäni oli maataloustieteen professori.
Useimmat esivanhempani olivat maanviljelijöitä.
Olen perinyt myös jotakin muuta.
Suvussani on ollut paljon myös pappeja.
Jotkut esivanhempani olivat sekä pappeja että maanviljelijöitä.
Tiedät varmasti evankelista John Wesleyn.
Hänellä oli avustajana John Pawson, joka kuuluu esivanhempiini.
Hänestä lähtien kaikki Pawsonit -
ovat olleet pappeja tai maanviljelijöitä tai kumpiakin.
Halusin kuulua suvun maanviljelijäpuoleen.
Tapahtui siis jotakin, joka veti hengelliseen työhön?
Vanhempani olivat hartaita uskovia.
Isäni toimi evankelistana professorinviran ohessa.
Hän oli kirjannut vihkoon kaikkien niiden nimet ja osoitteet, -
jotka hän oli johdattanut uskon tielle.
Vihkossa oli 12 000 nimeä!
Hän teki sitä vapaa-aikanaan!
Monet kokopäiväiset evankelistatkaan eivät yllä samaan.
Kummatkin vanhempani olivat kristittyjä.
Sain hyvin ankaran kristillisen kasvatuksen.
En saanut sapattina leikkiä, ajaa pyörällä tai ottaa valokuvia.
Meillä oli sellaista. Silti heidän uskonsa oli aitoa.
Se on metkaa, että kaikki 1930- ja 1940-luvun -
tunnetut saarnaajat asuivat meillä matkoillaan.
Puhdistin heidän kenkiään. En koskaan kuullut heidän saarnojaan.
Vieraanamme oli esimerkiksi Toyohiko Kagawa Japanista, -
Martin Niemöller Saksasta -
ja tietenkin monia Englannin tunnetuimpia saarnaajia.
Kasvoin saarnaajien keskellä, mutta itse en halunnut saarnaajaksi.
Kuulit varmasti jotakin puhetta Jeesuksesta.
Kaikki saarnaajat eivät ole arjessa niin vaikuttavia -
kuin saarnastuolin takana.
En ihaillut heitä mitenkään erikoisesti.
Se on melko outoa.
Pääsin koulusta, kun olin 16. Menin töihin maatilalle.
Maatilan työt ovat mukavia mutta aika vaarallisia.
Maassamme tapaturmiin kuolee enemmän maanviljelijöitä -
kuin hiilikaivostyöläisiä.
Huomasin, että se on vaarallinen työ myös moraalisesti.
Kun lähdin kotoa vanhempieni uskon vaikutuspiiristä, -
uskoni, jos se oli oikeaa, heikkeni.
En ollut kokenut vielä henkilökohtaista uskoa.
Minulla oli serkku nimeltä Tom Reese.
Hän on Englannissa yhtä tunnettu evankelista kuin Billy Graham.
Hän veti Royal Albert Hallin kerran kuussa täyteen.
Kansa tuli kuulemaan evankeliumia.
Hän ylläpiti myös nuorten kongressikeskusta.
Kerran menin sinne viikoksi. Ajattelin, että pidän lomaa.
Tapasin nuoria, jotka joutuivat kärsimään uskonsa takia.
En ollut aiemmin tavannut uskovia, joita vainottiin.
Tapasin myös toisessa maailman- sodassa taistelleita lentäjiä.
He olivat hienoja nuoria miehiä, oikeita sankareita, ja uskossa.
Kohtasin ihmisiä, joilla oli jotakin, mitä minulla ei ollut.
Lopuksi käsitin, että heillä oli Joku, ei jotakin.
Kun viikko oli lopussa, olin omaksunut vanhempieni uskon.
Sen jälkeen aloin saarnata, mutta en kirkoissa.
Minua ei varmaankaan olisi laskettu kirkkoihin.
Hankin armeijan vanhan jeepin. Se oli saarnastuolini.
Parkkeerasin sen sinne, missä oli ihmisiä, nousin auton lavalle -
ja aloin saarnata.
Kävin myös saarnaamassa pubeissa, joissa juotiin ja seurusteltiin.
En pystynyt pitämään uskoani pelkästään itselläni.
Siellä oppi saarnaamaan.
Siellä ihmiset eivät pelkästään istu ja katso kuin kirkossa.
He joko kävelevät pois tai kiinnostuvat -
ja lähestyvät, alkavat inttää ja kysellä.
Se on hyvä paikka opetella saarnaamista.
Jouduin aika pian vastakkain erään kysymyksen kanssa.
Olin saarnaaja ja maanviljelijä. Kumpaan panostaisin?
Lähestymistapani johdatukseen voi olla hieman poikkeava.
Sanoin Herralle: "Olet pomoni. Olen työntekijäsi."
"Tehtäväni ei ole arvailla, mitä on mielessäsi."
"On Sinun velvollisuutesi kertoa, mitä haluat minun tekevän."
"Jos annat selvän ilmoituksen, toimin niin."
"Mutta kerro se selvästi."
Eräänä aamuna sanoin: "Herra, jos sanot keskipäivään mennessä, -
haluatko minusta saarnaajan vai maanviljelijän, teen mitä sanot."
Kello 10:30 olin kahvilla ystäväni kanssa.
Ystäväni sanoi yllättäen: -
"Sinun paikkasi on saarnastuolin, ei auran takana."
Sanoin Herralle, ettei tuo vielä riittänyt minulle.
Lähdin kahvilasta ja törmäsin metodistipappiin, -
jota en ollut tavannut vuosiin.
Sanoin hänelle: "Päivää, herra Scott, miten voitte?"
Mies katsoi minua suoraan silmiin ja kysyi, miksen ole saarnaamassa.
Kello oli 11:30. Vastasin Herralle: "Hyvä on, uskon."
Siitä päivästä asia on ollut selvä. Minusta tuli saarnaaja.
Se on ollut siitä lähtien suhtautumiseni johdatukseen.
En kamppaile enkä esitä kysymyksiä lakkaamatta.
Pyydän: "Herra, kerro selvästi, jos haluat minun muuttavan jotakin."
"Muuten jatkan eteenpäin samalla tavalla kuin ennenkin."
Samalla tavalla toimitaan missä tahansa työpaikassa.
Eihän pomokaan sano: "Yritä arvata, mitä haluan sinun tekevän tänään."
Sanoisit: "Sano sinä, sinähän tässä olet pomo."
Ellei hän kertoisi, tekisit sitä, mitä teit edellisenä päivänä.
En tee muutoksia, ellei Herra selvästi kehota tekemään niitä.
Sanoit, että silloin ja myös nyt -
tehtäväsi ei ole arvailla.
Et tuolloin olisi varmaan edes voinut arvata, -
miten laajalle palvelutehtäväsi ulottuisi tänä päivänä.
Olet maailmankuulu.
Kirjojasi ja opetusnauhojasi on julkaistu miljoonittain.
Ne ovat levinneet ympäri maailman.
En olisi koskaan arvannut.
Onneksi Herra ei paljasta tulevaisuutta.
Hän näyttää vain seuraavan askeleen
Jos on kuuliainen, Hän näyttää enemmän.
Laajempi työ käynnistyi miltei vahingossa.
Kirkossa, jonka pastorina toimin, oli eräs mies.
Hänellä oli vanha nauhuri.
Tiedäthän sellaisen kelanauhurin?
Mies oli niin innostunut laitteesta, -
että hän kysyi, voisiko hän nauhoittaa saarnani -
ja viedä niitä sairaille ja vanhuksille, -
jotka eivät pääse käymään kirkossa.
Suostuin ilman muuta. Minusta se oli hyvä idea.
Mies toimi niin.
Hän ei arvannut, mitä tulisi tapahtumaan, enkä minäkään.
Ääninauhojen kysyntä kasvoi pilviin.
Niitä meni Englantiin, sitten kaikkialle maailmaan.
Yllätykseksemme toiminta kasvoi maailmanlaajuiseksi.
Lopulta 45 vanhempaa ihmistä pyöritti käytännön toimintaa.
He työskentelivät puoli päivää viikossa.
Toiminta ulottui 120 maahan.
Sain toimia lähetyssaarnaajana 120 maassa, -
ilman, että tarvitsi järjestelyjä ja matkustamista.
Se on hieno esimerkki myös siitä, -
miten voi olla uskollinen pienissä asioissa.
Opetit vanhoille ihmisille.
Heistä tuli työtovereitasi maailmanlaajuisessa palvelutyössä.
Se on valtavaa.
Vuosia sitten lupasin Herralle kaksi asiaa.
Ensinnäkin, jos Hän kertoo selvästi, mitä tehdä, -
minne mennä ja mitä sanoa, -
tottelen Häntä, vaikka hinta ja seuraukset olisivat mitä tahansa.
Hinta on ollut aika suuri. Mutta luvattu, mikä luvattu.
Hän tietää, että täällä on joku, joka tottelee Häntä.
Hänen tehtävänsä on kertoa minulle. Pysytkö mukana?
Ei ole minun tehtäväni yrittää arvailla.
Hän on pomoni.
Toinen Jumalalle tekemäni lupaus on se, -
että olisin totuudenmukainen Raamattua kohtaan.
Tutkisin Raamattua huolellisesti ja lukisin muiden tutkimuksia.
Koettaisin sen jälkeen muodostaa raamatunmukaisen näkemyksen.
Saarnaisin sitten sitä, vaikka hinta olisi mikä tahansa.
Hinta on ollut aika kova.
Kun on totuudellinen Raamattua kohtaan, huomaa, -
että monia seurakunnan perinteitä ei mainita Raamatussa lainkaan.
Sitä löytää itsensä tallomasta toisten varpaille -
ja koskemasta pyhiin lehmiin.
Jopa evankelikaaliset, jotka sanovat nojaavansa Raamattuun, -
harjoittavat monia perinteitä.
Olen yrittänyt olla niin rehellinen kuin mahdollista -
kertoessani, mitä Raamattu opettaa.
Totuudenmukaisuus on ollut yksi palvelutehtävän merkkipaaluista.
Mitä muita tärkeitä käännekohtia on ollut?
Mainitsin jo John Wesleyn.
Kaikki esivanhempani ovat olleet metodisteja.
Siksi oli luonnollista, että menin mukaan metodistikirkon toimintaan.
En tiennyt muuta paikkaa.
Ovi avautui, ja menin opiskelemaan teologiaa Cambridgen yliopistoon -
metodistiseen oppilaitokseen.
Työskentelin muutaman vuoden metodistisen kirkkokunnan piirissä.
Siinä oli useita haittapuolia. Mainitsen niistä kolme.
Ensinnäkin, minulla ei ollut pysyvää palveluspaikkaa.
Toimin kirkkopiirissä, johon kuului jopa 20 - 30 seurakuntaa.
Jokaisessa tällaisessa piirissä oli 4 - 5 pappia, -
jotka kiersivät saarnaamassa piirin kirkoissa.
Minulla ei ollut pysyvää palveluspaikkaa.
Työntekijöiden näkemykset saattoivat olla hyvinkin erilaisia.
Ei ollut mahdollista rakentaa seurakuntaa pitkäjännitteisesti.
Toinen epäkohta oli se, -
että metodismi alkoi muuttua näkemyksiltään melko liberaaliksi.
Se on tällä hetkellä ehkä Englannin liberaalein kirkkokunta.
Raamatuntulkintani ei sopinut siihen lainkaan.
Siitä aiheutui monia kiistakysymyksiä.
Kolmas epäkohta oli aika pieni.
Isäni kuului metodistisuunnan johtaviin maallikoihin Englannissa.
Olin aina hänen varjossaan.
Minua verrattiin aina häneen, -
ei aina kovin mairittelevasti.
Ihmisillä oli minusta ennakko-odotuksia.
Halusin, että minua arvioitaisiin omien kykyjeni ja työni perusteella
En halunnut vanhempieni muottiin.
Käännekohdaksi muodostui se, kun suhtautumiseni kasteeseen muuttui.
Vaikka se oli muutoskohta, se ei ollut oikea syy.
Liityin Ison-Britannian ilmavoimiin sotilaspastorina.
Palvelin Arabiassa kaksi vuotta. Seurakuntani oli koko Arabia.
Kiersin koko Arabiassa ja myös Afrikassa.
Sinä aikana monia muslimeja kääntyi kristinuskoon.
He eivät joutuneet vaikeuksiin, jos he kävivät kirkossa, -
kantoivat Raamattua tai sanoivat olevansa kristittyjä.
Mutta heti kun he kävivät kasteella, heidät tapettiin.
Monia kääntyneitä tapettiin. Se tapahtui aina kasteen jälkeen.
Pohdin, miksi muslimit vihaavat kastetta niin paljon.
Huomasin, että heidän suhtautumisensa kasteeseen -
oli raamatunmukaisempi kuin minun.
Kaste tarkoitti kääntyneille kuolemantuomiota.
Kaiken sen seurauksena päätin erota metodistiliikkeestä.
Sanoin vaimolleni: "Kulta, jos aion olla uskollinen Jumalalle, -
menetän työpaikkani, eläkkeeni ja talomme."
Ajattelin, että vaimollanikin on siihen jotakin sanottavaa.
En ikinä unohda, mitä vaimoni vastasi: -
"David, haluan, että aviomieheni tottelee Jumalaa."
Mainitsit kerran, kun keskustelimme, -
että palvellessasi ilmavoimissa -
sinulla oli seurakunta, -
joka koostui pelkästään miehistä.
Sillä on ollut erityinen merkitys.
Olin tietämättäni kehittänyt saarnatyyliäni niin, -
että se sopi naisille ja lapsille.
He olivat kirkossa enemmistönä.
Kutsuin niitä Pelastusvene-kirkoiksi.
Naiset ja lapset ensin.
Monet kirkot ovat tällaisia.
Miehet ovat lukumäärällisesti vähemmistössä.
Usein vahvimmat jäsenet ovat naisia.
Olin sopeutunut siihen melkein tiedostamatta.
RAF:ssa minua oli vastassa 2000 miehen seurakunta.
Valmiit saarnani eivät olleet jättimenestys.
Ne eivät kiinnostaneet ketään.
Opin, että miehet haluavat kuulla suoraa tekstiä, -
vaikka he olisivat eri mieltä.
He myös näyttävät, jos he ovat eri mieltä, -
mutta se ei vaikuta ihmissuhteisiin.
Kun olin RAF:ssa, kysyin Herralta: -
"Miten saan nämä miehet kiinnostumaan Sinusta?"
Mieleeni nousivat yhtäkkiä nämä sanat: -
"Opeta heille koko Raamattu."
Olin saarnannut tekstistä sieltä ja aiheesta täältä.
Miten voi opettaa koko Raamatun? Siinä on yli puoli miljoonaa sanaa.
Ilmoitin miehille, että aion käydä Raamatun läpi puolessa vuodessa.
Tuskailin jo, että miksi aloitin, mutta vein työn loppuun.
Miehet olivat innoissaan.
He alkoivat ymmärtää Jumalan suunnitelmia paljon paremmin.
Kyse ei ollut pienistä aatoksista hartaustilaisuudessa.
Se oli jotakin niin suurta, että miehet kiinnostuivat todella.
Vastaanotto teki minuun hyvin syvän vaikutuksen.
Päätin silloin alkaa opettaa koko Raamattua alusta loppuun.
Olet opettanut sitä uskollisesti.
Eräs kirjoistasi on tämä, -
1350-sivuinen punainen kirjanen.
Se on johdanto Raamatun jokaiseen kirjaan.
Kuinka monta vuotta kirjan kirjoittaminen kesti?
Se oli aikamoinen urakka.
Se kesti noin 15 vuotta.
Kaikki alkoi siitä, -
kun muutama englantilainen kirkko -
otti minuun yhteyttä ja kertoi, etteivät ihmiset tutki Raamattua.
He kuuntelevat muiden tutkimuksia, mutta he eivät lue sitä itse.
Voitko tehdä sen suhteen jotakin? Vastasin, että kyllä varmasti.
Lupasin käydä opettamassa kerran kuussa neljän kuukauden ajan
Kävisin läpi kirjan kerrallaan.
Heidän piti luvata lukea kirja etukäteen ja luennon jälkeen.
Lupasin pitää joka kerta kolmen tunnin luennon -
ja yrittää saada heidät innostumaan kyseisestä kirjasta.
Kävimme läpi neljä kirjaa.
Kutsun esittäneet pastorit olivat yllättyneitä ja innoissaan.
He olivat valmiita tekemään varauksen kuudeksi vuodeksi.
Vastasin, että voin olla taivaassa kuudessa vuodessa.
He halusivat tosissaan minun opettavan joka kirjasta, -
sillä seurakuntalaiset lukivat taas Raamattua.
Varasin aikaa kuudeksi vuodeksi.
Taltioimme luennot pelkästään ääninauhalle.
Olin käyttänyt luennoilla karttoja, valokuvia ja kaavioita.
Käytin niitä asioiden havainnollistamiseen.
Nauhojen kuuntelijat alkoivat valittaa, että he eivät näe kuvia.
Eräs ystäväni ehdotti, että otamme koko opetuksen uudelleen videolle.
Aloitimme jälleen alusta. - Koko sarjanko?
Kyllä, koko sarjan. Siihen meni taas noin viisi vuotta.
Tuota opetussarjaa esitetään parhaillaan myös tällä kanavalla.
Sitten eräs Lontoon suurimmista kustantajista ilmoitti, -
että he haluavat minun kokoavan opetukseni kirjaan.
Joten aloitin taas alusta.
Minulla oli avustaja, joka purki puheen nauhalta.
Muokkasimme tekstin pohjalta kirjan.
Yhteensä se kesti siis noin 15 vuotta.
Kirja ilmestyi ensin 8-osaisena.
Kirjasarja oli aivan liian kallis. Sanoin, ettei se myisi.
Minua ei uskottu. Kustantaja hävisi tuhansia puntia.
Pyysin heitä hartaasti julkaisemaan pehmeäkantisen version.
Sain sen valmiiksi vuodessa. Kustannustoimittaja oli vaihtunut.
Uusi kustannustoimittaja oli serkkuni pojanpoika.
Minulla oli sukulaissuhteita.
Kirja julkaistiin yhtenä laitoksena noin kolme vuotta sitten.
Kirja on myynyt todella hyvin.
Kirjaa käännetään parhaillaan.
Katsojillekin tiedoksi, -
että on suunnitteilla julkaista kirja myös suomeksi.
Se kestää kauan. Kirja on laaja, mutta se on täynnä tietoa.
Saan lukijoilta kirjeitä, joissa kerrotaan, -
että he nauttivat taas Raamatun lukemisesta.
Se voi avata Raamatun kirjan aivan uudella tavalla, -
jos tietää hieman enemmän, kuka kirjoitti sen, kenelle, -
mitä kirjoittajalla oli mielessä. Lukija saa kokonaiskuvan.
Sen jälkeen käsittelet jokaista VT:n ja UT:n kirjaa.
Mutta haluan sanoa jotakin.
Mielestäni jokainen käytössä oleva Raamattu on turmeltu -
jakamalla se lukuihin ja jakeisiin. Ne on numeroitu.
Jumala ei tarkoittanut, että Hänen Sanaansa muokattaisiin niin.
Se on ollut vahingollista monien Raamatun lukijoiden kannalta.
Emme lue Raamattua, vaan tekstejä.
Haeskelemme lukuja ja jakeita. Se on pilannut raamatunluvun.
Jumala antoi Sanansa kirjoina.
Raamattu ei ole yksi kirja. Se on kirjasto, jossa on 66 kirjaa.
Jokainen kirja on erilainen luonteeltaan ja tarkoitukseltaan.
Kirjoja voidaan tulkita vain, jos ymmärtää koko kirjan sanoman.
On nähtävä jokaisen lauseen asiayhteys.
Kannatan Raamatun lukemista kirja kerrallaan.
Samalla tavalla sitä lukisi mitä tahansa kirjaa.
Mitä muuta kirjaa lukisi kappaleen sieltä, toisen täältä?
Eihän silloin ymmärtäisi juonesta mitään.
Silti jaamme Raamatun pikku palasiksi.
Olen sitä mieltä, että jos haluat ymmärtää Raamattua -
Jumalan tarkoittamalla tavalla, lue kokonainen kirja kerrallaan.
Jatka lukemista niin kauan, kunnes voit vastata kysymykseen, -
miksi kyseinen kirja on kirjoitettu.
Avain kirjan ymmärtämiseen on tuo vastaus.
Avain jokaiseen kirjaan on, miksi kirja on kirjoitettu.
Avaimen avulla pääsee käsiksi kirjan sanomaan.
Kannatan tätä lähestymistapaa.
Kiitos, David, että olit vieraanamme.
Toivotamme siunausta palvelutyöhösi!
Suomennos: Marianne Tenetz