KRISTUSE AINULAADSUS
David Pawson
MILLAL TA ELU ALGAS? 6. osa
Eelmisel korral kõnelesime sellest,
et kui tahame inimestele rääkida Jeesuse elust,
tuleb rääkida sündmustest peale Tema surma,
sealt edasi maailma ajaloo lõpuni ja veel kaugemale.
Esitan nüüd ühe väga ebatavalise küsimuse:
kui räägid inimestele Jeesuse elust, siis kust sa alustad?
Kui kaugele ajas sa tagasi lähed?
Kui Jeesus 30-aastaselt avalikkuse ette astus, ei teatud Tema tausta.
Liikusid jutud, et Ta ema polnud lapse sündides abielus
ja et Ta olevat sündinud Naatsaretis.
Kuigi teame, et Ta sündis Petlemmas nagu prohvetid olid ette kuulutanud.
Inimesed hakkasid Tema tausta vastu huvi tundma.
Midagi ebatavalist ei leitud.
Jeesus oli tegutsenud puusepana 18 aastat.
Seega, Ta tegi puutööd 18 aastat ja imetööd 3 aastat.
Suhtarv on siin kuus ühele - nii nagu Isalgi.
Jõuate jälgida?
Inimesed hakkasid uurima Tema varasema elu kohta
ja leidsid paar seika.
Kõigepealt üks väga ebaharilik seik Jeesusest 12-aastase poisina.
Selles vanuses tähistatakse meheikka jõudmist "bar mitsva"-tseremooniaga,
kus juudi poiss loeb läbi Moosese seaduse ja näitab nii,
et nüüd on temast saanud mees.
Kuni selle eani vastutavad vanemad poisi seadusekuulekuse eest,
kuid sealt edasi on ta ise vastutav.
12-aastaselt viidi Jeesus Jeruusalemma.
Tol ajal rännati niimoodi, et esmalt läksid teele naised-lapsed
ja alles seejärel mehed.
Tavaliselt kõnniti umbes 25 km päevas.
Kui naised-lapsed jõudsid ööbimispaika,
panid nad üles telgi ja valmistasid toidu.
Kui kõik oli valmis, saabusid mehed õhtusöögi ajaks kohale.
Selline korraldus meeldib teile?
Alla 12-aastased rändasid koos emaga,
aga 12-aastane ehk meheeas poiss kõndis isa kõrval.
Selline oli tava.
Minu meelest oleks ka meie maal vaja meheiga tähistavat kombetalitust,
sest muidu jäämegi poisikesteks.
Ainus vahe mehe ja poisi vahel olevat nende mängukannide hind...
Juutidel oli komme pühitseda poisi meheikka jõudmist.
Kui Jeesuse pere lahkus Jeruusalemmast,
oletas Maarja, et poiss asub teele koos Joosepiga.
Kuna Jeesus polnud koos Joosepiga - Ta polnud Joosepi poeg -,
oletas Joosep, et poiss on koos Maarjaga.
Kui ta õhtul Maarjaga kokku sai, küsis naine Jeesuse kohta.
Kumbki oletas, et Jeesus asus teele just teisega.
Jeesust polnud kusagil.
Nad pidid naasema päevatee kaugusele Jeruusalemma,
et otsida seal kõikjalt, kuid mitte õigest paigast.
Muide, täisealiseks saamise juurde kuulub ka see,
et poiss võtab omaks isa ameti ja hakkab teda selles aitama.
Lõpuks leiti Jeesus templist, kus Ta esitas kirjatundjatele küsimusi.
Küsimustest selgus, et Ta teadis Jumalast rohkem kui nemad.
Emadele omase murelikkusega ütles Maarja:
"Kus sa ometi olid, Jeesus? Su isa ja mina otsisme sind kõikjalt!"
Jeesus aga vastas: "Mu isa?"
"Olen nüüd täisealine. Sa ju tead, et olen koos oma Isaga Tema töös."
Missugune vastus!
Maarja oli öelnud: "Su isa ja mina otsisime sind taga."
Jeesus vastas: "Ma ju olengi nüüd oma Isa kõrval Tema töös."
Kuigi Maarja polnud Jeesusele rääkinud Tema tegelikust päritolust.
Varakristlased ilmselt ei teadnud esialgu Jeesuse sünnilugu,
kuid peagi sai see laiemalt tuntuks.
Maarja ise rääkis sellest - ühe arsti suu läbi.
See oli perearst dr Luukas - ainus mittejuudist Piibli kirjutaja.
Maarja jutustas talle kogu loo.
Jeesuse sündimises polnud midagi ebatavalist.
Minu meelest teeme valesti, rõhutades neitsist sündimist,
sest Ta sündimine kulges täiesti tavalisel viisil.
Ebatavaline oli hoopis Tema eostamine.
Jeesuse eostamine oli neitsilik ja seetõttu eriline.
Sündimine kui selline oli tavaline. Tõsi, oli paar omapärast seika -
karjased, kes olid näinud ingleid ning üks täht.
Seetõttu muide on arvamusi, et astroloogiaga võib tegeleda,
sest isegi Piiblis on kirjas, et idast tulid tähetargad Petlemma.
Kuid astroloogia järgi mõjutab tähtede seis last tema sünnihetkel.
Selline on astroloogia põhitõde.
Petlemmas aga mõjutas lapse sünd hoopis tähti.
Erinevus on ilmne, seega ärgem õigustagem astroloogiat.
Jeesuse eostamine oli tõesti eriline.
Mitte kedagi teist pole iial sel viisil eostatud.
Kui mõistame, kes Jeesus oli,
on igati arusaadav, et Ta Isa oli Jumal ja ema inimene.
Looduses muide esineb neitsist sigimist. Nii taimede kui loomade puhul.
Seda nimetatakse partenogeneesiks:
munarakk hakkab iseenesest poolduma, ilma viljastamiseta.
Sellest areneb välja loode ja seejärel vastava liigi isend.
Kord kuulsin ühelt günekoloogia professorilt,
et inimajaloos olevat neitsist sündi esinenud umbes kuuel korral.
Pool tosinat naist on väitnud,
et rasestusid ilma munaraku viljastamiseta.
Neid väiteid pole saadud tõestada, kuid neid seob üks huvitav fakt:
kõigi juhtumite puhul sündis tüdruk.
Ainult nii saigi juhtuda, sest munarakk on ju osa naisest.
DNA-koodis tähistatakse seda XX-kromosoomiga,
mis määratleb naissoo.
Munarakust saab areneda poisslaps vaid juhul,
kui mehe seemnerakk viljastab munaraku ja tekib XY-kromosoom.
Jätkem detailid kõrvale.
Neitsist ei saa iial iseeneslikult sündida poisslast.
Kord aga on see juhtunud.
Ainult üks kord.
Seda sai teha vaid Looja Jumal, sest inimesele on see võimatu.
Kas Jumal võttis Maarja munaraku ja muutis selle DNA-d geneetiliselt -
Jumal oli geenitehnoloogiaga kursis ammu enne meid -,
või lõi Ta täiesti uue viljastatud munaraku? Ma ei tea.
Kui Jeesust näen, vaatan, kas Ta on oma ema moodi.
See annaks aimu, kuidas Jumal seda tegi.
Aga nõnda oli, et Jumal tegutses nii üsas kui hauas.
Nii enne Jeesuse sündimist, kui ka pärast Tema surma
tegi universumi Looja Jeesusele midagi sellist,
mida Ta pole teinud ühelegi teisele inimesele kogu inimajaloos.
Seepärast seisnebki Kristuse ainulaadsus nii neitsist sünnis,
kui ka uue ihu saamises kolmandal päeval pärast surma.
Ehk kui keegi tahab tühjaks teha kristliku usualuse,
peab ta ründama neid kahte punkti.
Vähe sellest, et uskmatud neid teemasid ründavad,
aga kui ka piiskopid sama teevad...
Siis peaksid nad küll ametist loobuma.
Kas olete märganud, kui tihti rünnatakse
just neitsist sündimise ning ülestõusmise temaatikat?
Sest meie usk Kristuse ainulaadsusesse põhineb neil kahel poolusel:
Tema eostamine oli täiesti ainulaadne
ja ka Tema ülestõusmine oli täiesti ainulaadne.
Midagi sellist pole iial kellegi teisega toimunud.
Vaid Looja Jumal võis ellu kutsuda need kaks asja.
Selles seisneb Kristuse ainulaadsus.
Ja siin jääb võrdlev usundilugu kaugele maha,
sest neid kahte Jumala tegu pole võimalik millegagi võrrelda.
Juba enne Jeesuse sündi ning pärast Tema surma ütles Jumal:
"See on minu Poeg!" Ainulaadne.
See viib huvitava küsimuseni: kui kaugele ajas tagasi minna?
Kas Jeesus elas ka enne, kui Ta eostati?
Meenutagem, milliseid kummalisi asju Ta ütles:
"Olen tulnud otsima ja päästma seda, mis on kadunud."
Vaid ühel korral kasutas Ta sõna "sündima",
muidu ütles Ta alati: "Tulin".
Inimeseks saamine oli Tema enda valik, Tema enda otsus.
Mitte keegi meist pole valinud ega otsustanud oma sündimise üle.
Aga Jeesus tegi nii.
Ta on ainus olend, kes ise otsustas tulla
ja elada inimesena planeedil Maa.
Ta ütles korduvalt, miks Ta sellise enneolematu otsuse tegi.
Põhjus on täiesti hämmastav. Ma ei usuks seda, kui ma poleks kristlane.
Paulus kirjutab, et Tal oli Jumala kuju,
aga Ta ei hoidnud kinni õigusest olla Jumalaga võrdne
ning võttis inimese kuju.
See oli Tema enda valik.
Kas sina nõustuksid muutuma troopiliseks kalaks?
Ja elama akvaariumis, päästmaks teisi kalu,
et nad üksteist ei hävitaks?
Kas valiksid selle tee, teades ette, et need kalad pistavad su nahka?
Ja teades, et kui seejärel keegi su ellu äratab ja tagasi koju toob,
pead jääma kuldkalaks ka oma kodus - ja nii kuni elu lõpuni.
Vabandan tahumatu näite pärast.
Jumala Poeg valis elada inimesena.
Mitte ainult 33 aastat, vaid igavesti.
Milline valik!
Kus Ta siis oli ja mida tegi, enne kui sai inimeseks?
Ühegi teise ajaloolise isiku kohta me niimoodi ei küsi.
Selle ajalooraamatu järgi algas kõik Petlemmas. Aga see pole nii.
Algkoguduses vaieldi palju selle üle, kust Jeesuse lugu alustada.
Markus oli esimene, kes Jeesuse loo kirja pani.
Ta alustas lugu Jeesuse 30. eluaastast, ristimisest.
Ehk ajast, mil Jeesus alustas oma avalikku teenistust.
Järgmisena kirjutas loo üles Matteus.
Tema alustas kaugemalt ehk Jeesuse sündimisest, eostamisest.
Tegelikult veel varasemast ajast - Aabrahamist.
Seega alustas Matteus Jeesuse loo jutustamist Aabrahamist.
Kolmandana kirjutas evangeeliumi Luukas.
Tema läks Jeesuse loo algusega veel kaugemale, Aadamani välja.
Seega Luukas alustas Aadamast.
Aastaid hiljem jättis tark, vana, armastav apostel Johannes
kõik need algused kõrvale ja otsustas ise loo kirja panna.
Ta alustas võimsate sõnadega, millega algab ka 1. Moosese raamat:
"Alguses oli Sõna."
"Sõna oli Jumala juures ja Sõna oligi Jumal."
"Sõna sai lihaks ja elas meie keskel. Ja me nägime Ta auhiilgust."
Sealt saabki lugu alguse.
Tuleb minna tagasi aegade algusesse ja kaugemale veel,
sest Jeesus on "Mina olen alati".
Teisisõnu, enne kui Ta puusepana toole-laudu meisterdas,
valmistas Ta puud, mida puutöös kasutas.
Enne kui pidas Mäejutluse, tegi Ta selle sama mäe oma kantsliks.
Kas usud seda?
Jutlustasin kord Kanadas ühel ainulaadsel vabaõhulaval.
Esimest korda lubati selles paigas pidada usukoosolekut.
Üritus kanti üle ka teles nii Kanadas kui USA-s.
Tuhanded inimesed olid kohale tulnud - Niagaara joa äärde.
Milline taust! Milline lava!
Esimest korda lubati seal pidada usuteemalist koosolekut.
Seisime kaamerate ees, taustal tohutu langev veemass.
Olin esimene kõneleja ja alustasin sõnadega:
"Olen selle tausta üle väga rõõmus!
Juhtumisi tunnen inimest, kes Niagaara joa tegi."
Mind vaadati nagu segast.
"Ma kohtusin Temaga, kui olin 17. Tema nimi on Jeesus."
"Miski, mis on sündinud, pole sündinud ilma Temata."
"Ja Temaga rääkis Jumal, kui ütles: 'Tehkem inimene enda sarnaseks'."
Jeesus oli kohal loomise alguses ja on kohal ka selle lõpus.
Ta alustas ja ühtlasi lõpetab kõik. Ta on Alfa ja Oomega.
See on ainulaadne! Kuidas saaksime Teda kellegagi võrrelda?
Kuidas saaksime sobitada Tema õpetuse teiste hulka? Võimatu!
Ajalugu on Tema lugu.
Kõik algab ja lõppeb Jeesusega.
Tema elu on sama pikk kui universumi olemasolu ja pikem veel.
Tema maist elu raamib kaks ainulaadset Jumala loomisimet,
mis on toimunud vaid Temaga.
Sellest näeme, et Tema elu läbib kogu igaviku, seostudes ajalooga.
Seepärast leiamegi maailma ajalooraamatutest "eKr" ja "pKr".
See raamat lõppeb käesoleva 1988 aastaga.
Minu Piibel läheb küll oluliselt kaugemale!
Miks ometi need, kes tahavad teada tulevikku, ei loe Piiblit?
Kas teate, et Piiblis on 735 erineva sündmuse ettekuulutust?
Mõnda mainitakse üks kord, mõnda isegi kuni 300 korda.
Jeesuse tagasituleku kohta on 318 ettekuulutust.
Teate, mitu ettekuulutust 735-st on juba täitunud? 596.
See ei tähenda, nagu oleks Piibel vaid 81% tõene.
Veel u 20 ettekuulutust peab täituma enne Jeesuse taastulemist.
Ülejäänud puudutavad aega, mil Jeesus on juba tagasi pöördunud
ja need lihtsalt ei saa veel juhtuda.
Miks küll inimesed horoskoope loevad?
Kui on olemas Piibel, mis räägib tulevikust kõike, mida peab teadma.
Sest Jeesus on sama eile, täna ja igavesti.
Nagu ka Jumal, kes oli, on ja tuleb taas.
Hakkan nüüd oma kõnelustesarja kokku võtma.
Pange tähele, et "hakkan võtma".
Paulus ütles ikka oma kirjades "lõpuks" ja jätkas siis veel pikalt.
Meie usu kaks olulist fakti on:
1) Loojast sai loodu. Seda võib nimetada "kehastumiseks".
See on üks kahest suurest faktist meie usus - Loojast sai loodu.
Charles Wesley on selle hästi sõnadesse pannud:
"Meie Jumal piiritles oma suuruse mõistatuslikult loodud inimolendiga."
Kogu jumalik täius elas umbes 180 cm pikkuses inimkehas.
Hämmastav, kas pole?
See on meie usu üks oluline fakt
ja seda Jeesusesse uskumine tähendabki.
Loojast looduks saamise kõrval on veel teine fakt:
2) Ristist sai meie usu tuum.
Miks on rist meie usu sümbol?
Sest Jumal lasi Jeesusel surra.
Järelikult pidi Jumalal olema mingi täiesti eriline eesmärk.
Miks Jumal ei sekkunud enne oma Poja surma?
Sest Jeesus ei tulnud siia mitte elama, vaid surema
ja oma surmaga tegi Ta meie heaks rohkem kui eluga.
Need kaks fakti on meie usu keskpunkt -
Loojast sai loodud olend meie keskel;
ristist sai Tema tegevuse tuum.
Seetõttu tähendab meie usk kahte asja:
meie usk on kõikevälistav ja kõikehõlmav.
Esmalt - meie usk on kõikevälistav
ehk seda ei või samastada teiste uskudega.
Uskusid ei saa omavahel kokku segada.
Kristust ei või sobitada Pantheoni,
sest Jeesuse kuju ei või panna teiste jumalakujude kõrvale.
Seda ei tohi teha, sest Jeesust ei või sobitada teise hulka!
Lõpuks asendab Kristus kõik muud jumalad ja usundid,
samuti kiriklikkuse, nagu ütlesin.
Lõpuks jääb vaid Kristus kui ainus tõelisus.
Kõik võetakse kokku Temas.
Seega välistab meie usk kõik teised usundid.
On küll olemas võrdlev usundilugu, aga ristiusk sellesse ei kuulu.
Seepärast peamegi taotlema,
et kui koolides õpetatakse võrdlevat usundilugu,
käsitletaks kristlust sellest eraldi.
See on täiesti eriline, seda pole võimalik teistega võrrelda.
Seepärast peame kuulutama, et pääste on leitav ainult Jeesuses.
Sest inimestele pole antud ühtegi teist nime taeva all, mis päästaks.
Ükski "-ism" ei saa sind päästa.
Ükski teine nimi ei saa sind päästa.
Ainus nimi, mis saab päästa, on Jeesus.
Siit kerkib üles kaks küsimust, mida ma ei jõua täpsemalt käsitleda,
kuid annan teile mõtlemisainet.
1) Mis saab neist, kes pole iial Jeesusest kuulnud?
2) Kuidas on lood teiste uskudega?
Neile küsimustele vastamine vajaks kahte lisaloengut.
Püüan anda kiire vastuse, mis loodetavasti on abiks.
Piiblis räägitakse neist, kes pole evangeeliumi kuulnud.
Muide, see näikse tekitavat probleeme neile, kes "on kuulnud".
Selle kohta uurivad just need, kes ise on Jeesusest kuulnud,
aga otsivad mingit vabandust, sest on kuuldu kõrvale heitnud.
Tihti küsin vastu, kas nad tahavad minna misjonärideks. Seda mitte!
Piibel ütleb, et iga inimene maa peal on saanud mingisuguse valguse.
Igaühele mõistetakse kohut selle valguse alusel.
Inimesed, kes pole iial Jeesusest kuulnud,
pole selle eest kohtu all.
See oleks tohutult ebaõiglane.
Neid inimesi hinnatakse neile teadaantud valguse alusel.
Uus Testament ütleb selgelt,
et kes iial pole kuulnud Jeesusest, kogudusest või Piiblist,
on ometi saanud Jumalalt mingi valguse kahe kanali läbi:
läbi ümbritseva loodu ja läbi sisemise südametunnistuse.
Inimene peaks mõistma, et kogu ümbritseva on loonud Jumal
ning on võimatu väita, et kõik on tekkinud juhuslikult, iseenesest.
Inimese südametunnistus ütleb oma sisimas,
et on olemas Jumal, kes selgelt eristab õige ja vale.
Inimene, kes pole iial kuulnud Jeesusest, pääseks, kui väidaks:
"Olen alati toiminud täpselt südametunnistuse järgi."
Kuid kes saaks nii väita...
Oleme kärmed õpetama teisi, aga enda elus asjad ei toimi.
Uus Testament ütleb, et kõik on saanud mingi valguse
ja mõned on saanud kogu valguse.
Paulus kirjeldab neid kahte inimgruppi:
need, kes ei tunne Jumalat ja need, kes ei usu evangeeliumi.
Seega kõigil on võimalus tunda Jumalat -
ümbritseva loodu või sisemise südametunnistuse kaudu.
Selle alusel meid ka hinnatakse.
Kuid kes võiks väita, et on alati elus järginud õige-vale printsiipi?
Seepärast on ülioluline, et kõik kuuleksid sõnumit Jeesusest.
Aga kuidas teiste uskudega on?
Annan teile mõtlemisainet kahe selgituse abil.
Küsimusele, mis saab neist, kes pole Jeesusest kuulnud, on 2 vastust:
kõik on saanud mingi valguse ja mõned on saanud kogu valguse
ning selle alusel mõistetakse kohut.
Mis aga puudutab teisi uske,
siis ükski neist pole läbinisti vale ja ükski neist pole läbinisti tõde.
Teisisõnu, teistest uskudest võime leida tõe-elemente,
kuid me ei leia sealt iial kogu tõde.
Näiteks moslemid usuvad kohut, taevast, põrgut,
Jumala armu ja kaastunnet.
Kuid samas usuvad ka, et Jumalal pole Poega
ja et Jeesus ei surnud ristil.
Igas usundis on midagi tõepärast,
aga ükski usund ei edasta terviklikku tõde.
Isegi kristlik usk pole ainus tõde. Kristus on ainus Tõde!
Kristlik usk on välja mõelnud inimlikke traditsioone,
mis on tõega segatud.
Seepärast meil ongi nii arvukalt uskkondi.
Kristus on tõde.
Vaid Temal on kogu tõde. Ta ise ongi Tõde.
Ainult Kristuse valgusel saame eristada, uskudes tõde ja vale.
Seega me ei ütle, et kõik muud usud on läbinisti valed.
Ütleme, et kõigis leidub tõeelemente, nii nagu ka valeväiteid.
Aga kuidas teete vahet, mis on mis?
Andes kõigele hinnangu Jeesuse valguse läbi.
Siis näete asju selgelt.
Kord kohtusin ühe endise hinduga, kelle nimi oli Chandu Ray.
Võib-olla olete temast kuulnud.
Tema ema, pühendunud hindu, võttis ta kaasa sadadesse templitesse,
kuhu jumalatele viidi võiet ja lilli.
Nad olid piiritult siirad.
Chandu aga mõistis, et ta polnud leidnud Jumalat.
Kuid ta otsis Teda. Ja Jumal austas seda otsingut.
Chandu kohtas üht kristlasest üliõpilast,
kes pidi tõsise silmaprobleemi tõttu haiglasse minema.
Operatsioonist loodeti, et see päästab ta nägemise.
Chandu Ray läks teda opi eelõhul vaatama.
Tudengil oli side silmadel. Chandu küsis, kas ta saaks midagi teha
ja tudeng palus tal endale Piiblit ette lugeda.
Chandu, Jumalat otsiv hindu, avas Piibli Johannese 14 kohalt:
"Mina olen tee, tõde ja elu.
Keegi ei pääse Isa juurde kui vaid minu läbi."
Chandu küsis: "Sa usud seda?" Kristlane vastas jaatavalt.
"Sa usud, et Jeesus on tee, tõde ja elu?" - "Jah."
Siis küsis hindu kristlaselt:
"Miks sa siis ei palu Jeesust oma silmade pärast?"
Seejärel palus hindu Jeesuselt poisi silmadele tervenemist.
Järgmisel päeval viidi tudeng opisaali. See lugu juhtus Pakistanis.
Chandu Ray palus luba opisaali pääseda.
Kirurg võttis poisi silmadelt sideme ära ja jäi vaatama.
Seejärel ütles ta teistele arstidele ja õdedele:
"Täna ma küll ei opereeri. Vaatame paari päeva pärast."
Chandu Ray rääkis hiljem, et sellest hetkest teadis ta,
et Jeesus on tee, tõde ja elu.
Inimene, kes siiralt otsib Jumalat ja tõde,
võtab Jeesuse vastu kohe, kui leiab.
Selline test näitab, kas inimene on järginud talle antud valgust.
Kui selline inimene kuuleb Jeesusest, ütleb ta sõnad,
mida paljud misjonärid on oma töös kuulnud:
"Teda olengi ma teeninud kogu oma elu ja nüüd tean Ta nime!"
Niimoodi selgub, kas inimene on siiralt otsinud Jumalat -
tõemeeli otsijad võtavad Jeesuse vastu kohe, kui Temast kuulevad.
Sellised on mu vastused neile kahele küsimusele.
Kristlus niisiis välistab kõik teised usundid.
Seda ei või kokku segada ega vägisi sobitada teiste uskudega.
See peab eristuma teistest, sest Jeesus ise eristub kõigist teistest.
Kuid see pole ainult kõikevälistav, vaid on samas ka kõikehõlmav.
See on usk kõikide jaoks!
Jeesus on ainus tee ja seda kogu maailma jaoks!
Mitte ainult teatud rahvastele või rassidele, vaid kõigile inimestele.
Seepärast ongi kristlus algusest peale olnud misjoniusk.
Teisiti ei saakski!
Kui usud, et Jeesus on ainus tee, pead Temast kõigile rääkima.
Aga kui usud, et Ta on lihtsalt üks tee teiste hulgas,
ei huvita sind misjonitöö isegi mitte oma riigis.
Muud valikut meil tõepoolest pole.
Küsimus pole selles, mis õigus mul on veenda teisi usku vahetama,
vaid selles, milline on mu vastutus rääkida neile teest, tõest ja elust.
Kui teaksid ravimit vähi vastu, aga hoiaksid selle vaid enda teada,
oleks see julm tegu.
Kui keegi teaks vastust mõnele inimkonda vaevavale probleemile -
mida arvaksid neist, kes seda infot teistega ei jagaks?
Meie oleme leidnud Jeesuse Kristuse - ainsa tee, tõe ja elu.
Olgu Jumal meile armuline, kui me seda head sõnumit teistega ei jaga.
Jeesus ütles:"Minge kõikjale maailma ja tehke jüngriks kõik rahvad,
ristige neid, õpetage neid kõiges nagu ma teid õpetasin."
"Kuulutage evangeeliumi kõigele elavale!"
"Te saate Püha Vaimu ja peate olema minu tunnistajad maailma ääreni."
Jeesus ei tulnud tooma üht usundit väikesele inimgrupile.
Ta tuli tooma tõde igaühele meist.
Evangeliseerimine ei tähenda kellegi veenmist oma usku vahetama,
vaid leidma kontakti tõelisusega.
Leidma tõde Jumala ja iseenda kohta Jeesuse Kristuse kaudu.
Jeesus on tee, mille läbi hinnata muid valikuid.
Jeesus on tõde, mille läbi hinnata muid tõekspidamisi.
Jeesus on elu, mille läbi hinnata kõiki muid elueesmärke.
Täpsustan veel korraks midagi, millest eelnevalt kõnelesin.
Nii mõneski mainitud "-ismis" on ka häid külgi:
loomulikult peame me hoolima rõhututest ja keskkonnast.
Aga kui "-ism" haarab oluliseima koha meie elus, saades eesmärgiks omaette,
on midagi väga valesti.
Jeesus on ainus elu.
Maailm peab tegema valiku "-ismide" ja "Mina Olen" vahel.
Valida on kahe lühikese tähekombinatsiooni vahel.
Me võtame Issanda Jeesuse vastu kui oma kaastundliku venna,
liha meie lihast, luu meie luust.
Aga me teenime Teda kui Igavest Isa, Rahuvürsti.
Kuningate Kuningat, Isandate Isandat.
Ta on Alfa ja Oomega, Taeva Leib, Hea Karjane, Maailma Valgus.
Ülestõusmine ja Elu. Tee, Tõde ja Elu.
Juuda Lõvi. Tall, kes oli tapetud.
Jah-vastus igale Jumala tõotusele.
Inimese Poeg, Taaveti Poeg, Maarja Poeg, Jumala Poeg.
Valitseja üle kõigi valitsuste.
Peigmees.
See, kes oli, on ja tuleb taas.
Aamen. Tõlge: Mairi Sepp