KRISTUSE AINULAADSUS
David Pawson
KELLE TA ARVAS END OLEVAT? 4. osa
Jeesust püüti mõrvata vähemalt viiel korral.
Kord üritati Teda kaljult alla tõugata,
siis kividega surnuks visata.
Kuid iga kord Ta põgenes, öeldes: "Mu aeg pole veel tulnud."
Peame esitama küsimuse, miks oli Tal selliseid vaenlasi,
kes Teda avaliku tegevuse algusest saadik tappa üritasid?
Ennekõike peame küsima, kelle Ta arvas end olevat?
Vaatame täpsemalt, mida Ta enda kohta ütles.
Tänane alateema on: "Jeesuse salapärane isik".
Enamus Ta enese-määratlustest on mitmetähenduslikud
ja jätavad ruumi arvamusteks.
Kogu Ta õpetusviis oli samasugune -
kui Ta õpetas, polnud päris selge, kuhu Ta täpselt tüüris.
Näiteks tähendamissõnad.
Need olid lühilood igapäevaelu kohta, aga tavaliselt oli neis
mingi ebaharilik keerdkäik, mis tavaelust erines.
Jeesus ei selgitanud neid kunagi ega võtnud kokku moraali
sõnadega: "Selle loo moraal on..."
Kuulsin kord, kuidas üks tüdrukuke ütles:
"Tore, et meie pastoril polegi moraali."
Sest pastor rääkis küll lugusid, aga ei seletanud neid lahti.
Jeesus rääkis nii, et kuulajad pidid ise kuuldu üle otsustama.
Jutu lõppu lisas Ta tihti: "Kel kõrvad on, see kuulgu!"
Mitmetähenduslik oli ka Ta kõne iseenda kohta.
Näiteks nimetas Ta end tihti Inimese Pojaks.
See võis tähendada kahte asja.
Kui tunnete Vana Testamenti sama hästi kui juudid,
teate, et seda väljendit kasutatakse VT-s üsna sageli.
Hesekieli raamatus esineb see mitmel korral.
Jumal ütleb korduvalt:"Inimese poeg, tõuse! Inimese poeg, kõnele!"
Hesekieli puhul märgib see väljend inimest, meenutades talle,
et kuigi tal on Jumala Sõna, on ta siiski vaid inimene.
Taanieli raamatus aga tähistab see väljend midagi hoopis muud.
See esineb vaid ühel korral, Taanieli nägemuses.
Ta näeb taevalikku olendit, Inimese Poja sarnast, taevast alla tulemas,
et võtta üle kogu valitsus maa peal.
Jeesus nimetas end korduvalt Inimese Pojaks.
Kas Ta vihjas tavalisele inimesele nagu Hesekieli puhul,
või Taanieli raamatu taevalikule olendile, kes võtab üle valitsemise?
Arvata võib mitmet moodi.
Deemonid mõistsid Jeesuse kavatsusi inimestest kiiremini ja Ta pidi
neid oma tegutsemise alguskuudel mitmel korral vaikima sundima.
Deemonid teadsid Tema kavatsusi ja seda, kes Ta tegelikult oli.
Vaatame väljendit "Jumala Poeg".
Seegi on mitmetähenduslik väljend.
Muide, Uues Testamendis nimetatakse Aadamat Jumala pojaks.
Luuka evangeeliumist leiame Jeesuse sugupuu ja loeme,
et Sett oli Aadama poeg ja Aadam oli Jumala poeg ehk Tema loodud.
Nii Vanas kui Uues Testamendis nimetatakse ingleid Jumala poegadeks.
Ka inimesi nimetatakse Jumala poegadeks.
Kui Jeesus end Jumala Pojaks nimetas,
kas pidas Ta siis silmas ingleid, inimesi või midagi hoopis erilist?
Ta jätab inimestele võimaluse ära arvata.
Ta annab vihjeid.
Jeesus toimib alati sel viisil - Ta tahab äratada inimestes usku.
Tahab, et nad Tema sõnade üle mõtiskleksid.
Et nad usku mitte lihtsalt vastu ei võtaks,
vaid tuleksid oma usuga Tema suunas poolele teele.
See kehtib nii Tema tervendamiste kui õpetuste kohta.
Jeesusel oli Jumalaga täiesti ainukordne suhe, mida teistel polnud.
Ta kasutas Jumala kohta sõna, mida keegi teine ei söandanud lausuda.
Selgituseks lisan, et juudid on surmahirmul
Jumala nime asjatult kasutamise ees.
Heebrea keeles on Jumala kohta sõna, mis kõlab umbes nii: Jahve.
Ma pole kunagi pihta saanud, kuidas seda õigesti hääldada.
Olen üritanud küsida mitmelt juudilt,
olen proovinud küsimusega üllatada: "Kuidas Jumala nime hääldatigi?"
Nad hakkavad ütlema "Ja-", aga jäävad siis vait,
mõistes, et satuvad lõksu.
Nad ei ütle Jumala nime asjatult, teades, milline karistus järgneks.
Isegi tänapäeva ajalehetekstis ei kirjutata Jumala nime välja.
Kirjapildis on lihtsalt tähed "J-d", mis viitabki Jumalale.
Isegi ajalehes ei julge juudid igaks juhuks Jumala nime välja öelda,
et seda mitte asjatult kasutada.
Jumala poole pöördusid juudid tavaliselt
vägevate tiitlitega nagu näiteks "Universumi Kuningas".
Aga Jeesus vaatas üles ja ütles lihtsalt "Abba".
Ilmselt teate, et see sõna kuulub juudi lapse kõnepruuki.
Juudi lapsi, nagu lapsi ikka, õpetatakse oma vanemate kõnet matkima.
Hälli kohal kummargil õpetame meie: "Issi! Issi!".
Ja laps hakkab järgi kordama.
Juudist isa aga ütleb hälli kohal: "Abba! Abba!"
Ja laps kordab: "Abba".
Sama sõna, mis meil on "isa", "issi".
Aga juut Jeesus lihtsalt tõstis käed ja silmad taeva poole
ning ütles: "Isa! Mida Sa tahad, et täna teeksin, Isa?"
Mitte keegi polnud eales Jumalaga nii lähedast suhet väljendanud.
See oli peaaegu hirmutav. Muide, Ta ei öelnud seda avalikult.
Hoolega uurides näete, et Ta kasutas sõna "isa" väga harva.
Ta kasutas seda palves olles, ning oma jüngrite seltsis.
Kuid avalikult Ta seda sõna ei tarvitanud.
Tema jaoks oleks see võrdunud pärlite loopimisega sigade ette.
Ja kindlasti mitte ei kõnelenud Ta Jumala üleüldisest isarollist
ega inimkonna üleüldisest vendlusest.
Isa tähendas Tema jaoks midagi väga erilist.
Tal oli Isaga eriline side.
Kord, kui jüngrid kuulsid Teda palvetamas,
palusid nad, et Ta ka neid palvetama õpetaks.
Mitte lihtsalt palveid lugema, sest juutidena oli see neile selge.
"Kas õpetaksid ka meid niimoodi Jumalaga rääkima?"
Jeesus vastas: "Jah! Kui palvetate, öelge "Abba, issi!"
Juutide jaoks oli see täiesti enneolematu.
Iial polnud nad julgenud Jumalat nii intiimsel moel kõnetada.
Kõik see tekitas küsimusi.
Jeesus ütles muidki kummalisi asju.
Halvatud mehele ütles Ta: "Ma annan sulle andeks kõik su patud."
See pole ju võimalik!
Ainus, mida saan sulle andestada, on need vead, mida teed minu vastu.
Mina ei saa sulle andestada pattu, mida oled teinud teiste vastu.
Kõige vähem veel Jumala vastu.
Ometi ütles Jeesus: "Andestan sulle kõik su patud. Tõuse ja kõnni!"
Rahvahulk ütles: "Ainult Jumal saab patte andestada!"
Tegelikult on ju kõik meie patud suunatud Jumala vastu
ja ainult Tema saab need ka andeks anda, sest Tema saab haiget.
Jeesus ütles, et ühel päeval mõistab Ta kohtut inimkonna üle.
"Minu käes on kohtumõistmine. Mina eraldan sikud lammastest."
Oot-oot... Kas mitte Jumal ei mõista kohut?
Jeesus ütles: "Ei! Jumal ei mõista teie üle kohut. Mina teen seda."
Aga see on ju ometi Jumala osa kohut mõista, nagu ka andestada?
Kõik need küsimused keerlesid Tema lähedaste inimeste peas.
Kelle Ta arvab end olevat?
On vaid kolm võimalust sellele vastata.
Kui usud, et kõik Jeesuse sõnad on Piiblis usaldusväärselt edastatud,
jääb sul üle valida kolme variandi vahel:
Ta oli kas hullumeelne, petis või Jumal.
Muud varianti selliseid sõnu kõneleva inimese kohta pole.
Oli neid, kes pidasid Teda hulluks.
Skisofreenikuks, kuigi sellist sõna tol ajal polnud
ja öeldi lihtsalt, et Ta on kahestunud isik.
Isegi Ta enda pere arvas nii, Maarja ehk välja arvatud.
Aga kord tuli Maarjagi koos Jeesuse vendade ja õdedega Talle järele,
et Ta koju ära viia ja luku taha panna.
Sest kõik väitsid, et Ta pole terve mõistuse juures.
Tema vendadele-õdedele soovitati Teda mitte uskuda
ja nii nad arvasidki, et Ta on hulluks läinud.
Seepärast tahtsid nad Ta koju ära eraldada,
et Ta poleks inimestele naeruks.
Läbi suure rahvahulga saatsid nad Talle sõna:
"Su ema ja vennad-õed on siin, nad tulid sind koju viima."
Selle sõnumi peale vaatas Jeesus enda ümber ringi:
"Kes on mu ema? Kes on mu vend või õde?"
"Igaüks, kes teeb mu Isa tahet, on mu perekonnas."
Seda kuuldes arvati ilmselt, et nüüd Ta on päris segi läinud...
Neid inimesi, kes Teda hulluks pidasid, jätkus.
Üks, mida Jeesus pidevalt enda kohta kuulis, oli väide,
et Ta olevat sohilaps.
Seda visati Talle ette väga mitmel korral.
Kui Ta rääkis oma Isast, küsiti: "Kes on su isa?"
Ja seejärel öeldi: "Meie teame, kes meie isa on!"
Kindlasti tegi see Jeesusele väga haiget.
Rahvas muide arvas, et Ta oli sündinud Naatsaretis,
kuigi Jeesus teadis, et oli sündinud Petlemmas.
Jeesus ei vastanud midagi, vaid lasi neil endil arvata.
Kuid enamus neist, kes Teda isiklikult tundsid,
ei pidanud Teda hulluks, vaid kõige selgema mõistusega inimeseks üldse.
Oli ka neid, kes arvasid, et Jeesus on petis.
Nad väitsid, et Ta on valelik ja petab inimesi,
et neid uskuma meelitada.
Neile ütles Jeesus: "Kui olete mu ülendanud, mõistate, kes ma olen."
"Ja kui te ei usu, et olen, kelle väidan end olevat,
surete te oma pattude kätte."
Otse öeldud, kas pole?
Oli veel üks eripära, mida algul ei märgatud,
kuid mis hiljem esile tõusis: Ta rääkis pidevalt endast.
Selline inimene on tavaliselt väga igav.
Need, kes oma lauseid alati mina-vormis alustavad,
on igavad ja harilikult pole neil palju sõpru.
Lugege kokku, kui mitmel korral alustas Jeesus mina-vormis
ja hakkas rääkima iseendast!
Kord ütles Ta isegi: "Mina olen alandlik". Keegi ei väitnud vastu.
Proovige oma sõprade ees öelda: "Mina olen alandlik!"
Peaksite seda ütlema Uriah Heep stiilis..
On tõesti hämmastav, et keegi väidab end olevat alandliku
ja sellele pole vastuväiteid.
Seda enam, et Ta mitte ainult ei alustanud lauseid mina-vormis,
vaid alustas neid tihti sõnapaariga "Mina olen".
Heebrea keeles aga tähendab see "Jahve".
Taaskord mitmetähenduslik.
Tema väited enda kohta olid lausa jahmatavad.
Ta ütles: "Mina olen maailma valgus."
"Kes minuga koos käib, ei käi enam pimeduses."
"Kes minusse usub, ei maitse surma."
Ta ütles ka: "Mina olen hea karjane."
"Mina olen uks."
"Mina olen ülestõusmine ja elu."
"Mina olen tee, tõde ja elu."
"Mina olen eluleib." "Mina olen.. Mina olen.."
Tasapisi hakati mõistma, et Ta kasutas korduvalt Jumala nime:
"Jahve".
See on verbi "olema" partisiibivorm, mida on väga keeruline tõlkida.
Hiljuti palvetasin, et Jumal annaks mulle ingliskeelse sõna,
mis aitaks mul tajuda Jahve-sõna tähendust.
Ma ei taju seda sõna ja seetõttu ka ei kasuta.
Palusin sõna, mis aitaks mul tähendust tunnetada.
Otsekohe tuli mu pähe sõna "alati".
Ja ma tajusin tähendust.
Jumala nimi on "Alati".
Jumalal on palju muid nimesid, mis selle sõnaga liituvad:
"Alati mu varustaja".
"Alati mu abistaja".
"Alati mu kaitsja".
Kui tore, et meil on Alati-nimeline Jumal!
Kas teate, milline oli üks Jeesuse nimedest?
"Jah".
Uus Testament nimetab Jeesust jah- vastuseks igale Jumala tõotusele.
Missugune positiivne usk meil on! Alati-Jumal ja Jah-Poeg.
Võite nüüd öelda "Halleluuja".
Kas pole võrratu?
"Mina olen alati!" - see on igavesti elav Jumal, kes oli, on ja tuleb.
Jeesus kasutab sedasama nime väga isiklikul moel.
Kord, kui Jeesus kõneles juutidele, läks olukord teravaks.
Juudid ütlesid: "Meie isa on Aabraham! Sina ei tea,
kes su isa on! Aga meie teame, et meie isa on Aabraham."
Jeesus vastas: "Kui Aabraham oleks teie isa, siis oleksite tema moodi
ja teeksite tema tegusid!"
"Teie ju tahate mind tappa. Aabraham ei teeks nii!"
"Aabraham hoopis rõõmustas väga, kui nägi mind tulemas!"
Aabraham oli selleks ajaks juba 2000 aastat surnud olnud.
Aga Jeesus ütles: "Aabraham rõõmustas mind nähes!"
"Kuidas saaksite olla tema lapsed, tahtes mind tappa?"
Juudid vastasid: "Sa pole veel 50-aastanegi
ja väidad end tundvat Aabrahami!"
Jeesus vastas: "Enne veel, kui Aabraham sündis, Mina olen!"
Siin kasutas Ta esimest korda sõnu "Mina olen" ilma midagi lisamata.
Lihtsalt: "Mina olen!"
Väites end olevat Aabrahami sõbra, väitis Ta end olevat
2000 aastat vana ja vanemgi veel.
Ta väitis end olevat enne, kui Aabraham sündis, öeldes:"Mina olen!"
Teisisõnu väitis Ta, et on alati olemas olnud.
Seepeale haarasid juudid kive, et Teda surnuks visata.
Moosese seadus muide sarnaneb islami seadusega selles osas,
et Jumala teotamist karistatakse surmaga.
Nii haarasidki nad kive, et Teda surmata, aga Jeesus põgenes,
sest Tema aeg polnud veel tulnud.
Kõik need Jeesuse ütlemised leiate Johannese 8. peatükist.
Jeesus ütleb: "Mina olen ülevalt. Ma pole sellest maailmast."
"Kui te ei usu, et olen see, kelle ütlen end olevat,
surete te oma pattudesse."
"Kui olete Inimese Poja ülendanud, siis mõistate, et olen see,
kelle ütlen end olevat."
"Enne, kui Aabraham oli - Mina olen!".
"Mina olen maailma valgus. Mina pole üksi. Ma tunnistan iseendast."
Lisasin sõna või paar kõigile neile väidetele.
Sõnadega "Kui te ei usu, et olen see, kelle ütlen end olevat,
surete te oma pattudesse", ütles Ta tegelikult:
"Kui te ei usu, et MINA OLEN, surete te oma pattudesse."
Ja edasi: "Kui te olete Inimese Poja ülendanud,
siis te mõistate, et MINA OLEN."
Mitteterviklik lause? Või hoopis terviklik isik.
Peale Jeesuse 2,5 aastat kestnud teenistust
jõudis Ta sõna otseses mõttes veelahkmeni.
Ta viis oma jüngrid ühte paika Põhja-Iisraelis.
Kui satute Iisraeli, minge kindlasti sinnakanti.
Selle paiga nimi tänapäeval on Banias või Paneas.
Sealtkandist saab alguse Jordani jõgi.
Jordanil pole õiget algust ega lõppu, see on kummaline jõgi.
Banias asub Hermoni mäe jalamil. Mägi ise on ligi 3000 m kõrge
ja mäe tipus on alati lund, seal saab aastaringselt suusatada.
Mäe jalamil on kaljuserv.
Otse sellest kaljust voolab välja umbes selle saali laiune jõgi.
Tundub täiesti uskumatu, kuid asjale on seletus olemas:
mäe tipus olev lumi sulab veeks, voolab kaljulõhedesse
ja tuleb uuesti välja avausest, mis asub jõepinnast allpool.
Seetõttu polegi näha, kust vesi täpselt tuleb.
Jääb mulje, et lai jõgi voolab välja otse kalju seest.
Te ilmselt ei üllatu, kui ütlen, et see paik on olnud
sajandite jooksul paganlike kultuste kohaks.
Selline ebaharilik loodusnähtus tõmbab tavaliselt kultuseid ligi.
Kõrgemal kalju sees on näha uuristatud süvendeid,
mis olid mõeldud kultuslikele jumalakujudele.
Kaks kuju nendes süvendites olid üsna tähelepanuväärsed.
Esmalt kreeka jumal Paan, kelle nimest tuleb ka kohanimi Paneas.
Paan oli kreeka müütiline jumal, kes ilmuvat maale inimkujul.
Teises süvendis oli Rooma keisri Caesari kuju.
Heroodes Suure poeg Filippus päris selle maa-ala oma isalt
ja tahtes omalt poolt avaldada austust Julius Caesarile,
nimetas ta selle ala Filippuse Kaisareaks, Caesari ja iseenda auks.
Ta pani üles keisri kuju, et inimesed kummardaksid Caesarit,
keda peeti jumalaks.
Jeesus viis oma 12 jüngrit just sellesse paika
ja näitas neile kujusid jumalast, kes pidavat võtma inimkuju,
ja inimesest, keda võrdsustati jumalaga.
Jeesus küsis: "Öelge, kelle inimesed arvavad mu olevat?"
Jüngrid vastasid: "Mõned arvavad, et oled taaskehastunud,
sest oled nii võimas isik juba 33-aastaselt!"
"Küllap oled enne elanud, oled olnud keegi teine!"
Jeesus küsis: "Huvitav, kes ma nende meelest siis olin?"
Jüngrid vastasid: "Mõni arvab, et Jeremija. Või mõni muu prohvet."
"Mõni arvab isegi, et oled surnuist tõusnud Ristija Johannes."
"Kes ma teie arvates olen?"
Jeesus oli selle küsimusega oodanud 2,5 aastat.
Vana hea Peetrus, kes tihti mööda pani, kui suu avas,
sai seekord asjale pihta.
"Tean, kes sa oled! Sa oled elanud ka enne,
aga mitte maa peal, vaid teavas! Sa oled Kristus, elava Jumala poeg!"
Jeesus ütles: "Minu Isa andis selle sulle teada."
"Ise sa seda välja ei mõelnud. Isa ütles sulle."
"Nüüd saan ma edasi minna nende kahe asjaga, mida tahan teha."
"Kõigepealt saan üles ehitada oma koguduse."
See oli esimene kord, kui Jeesus mainis sõna "kogudus".
"Ja siis saan ma ristil surra."
Peetrus vastas: "Seda sa küll ei tee!"
Isegi siin leidub huumorit.
Peetrus oli just nimetanud Jeesust kuningaks,
ja järgmise asjana ta juba kamandab kuningat.
Kes siis kõrgem on?
Peetruse mõtlematud ütlemised...
Kuid ta oli siiski vastnud õigesti.
Peetrus oligi esimene mees, kes selle välja ütles.
Kas teate, kes oli esimene naine?
Marta! Õige. Mitte Maarja, vaid Marta.
Ega ta alati köögis askeldanud. Ärge teda alahinnake.
Marta oli esimene naine, kes paar nädalat hiljem ütles:
"Sa oled Kristus, elava Jumala Poeg."
Peetrus aga oli esimene mees, kes seda ütles.
Tõde oli välja tulnud ja nüüd hakkasid asjad paika nihkuma.
Hakati mõistma Tema öeldud sõnu, kõik hakkas selginema.
Siis viis Jeesus jüngrid Hermoni mäe tippu ja
Tema riided muutusid valgemaks kui mistahes pesuga, kirjeldab Peetrus.
Ja et valgus ei tulnud Jeesuse peale, vaid Tema seest, läbi riiete,
nii et Ta riided muutusid kirkamaks ja valgemaks kui lumi.
Siis tuli Peetruse vana loomus taas esile ja ta ütles, et nad ehitavad
kolm pühamut - Jeesusele, Moosesele ja Eelijale, kes ka neile ilmusid,
kuigi olid juba sajandeid surnud olnud.
Võid kindel olla, et peale surma oled sa täiesti reaalselt olemas
ja võimeline ümbritevaga suhtlema..
Peetrus oli näinud tõde.
Aastaid hiljem kirjutas Johannes: "Me nägime Ta auhiilgust,
mille Isa andis oma ainusündinud Pojale."
Sõna "ainus" tekitabki probleeme.
Kuulsin ühest Londoni pastorist, kes kirjutas oma kiriku seinale:
"Jeesus on ainus tee Jumala juurde."
Teda ähvardati karistada rassilise diskrimineerimise pärast.
Ta pidi ära kustutama sõna "ainus".
Just see väike sõna "ainus" ongi nii vastuvõetamatu.
Jüngrid mõistsid, et olid näinud Isa ainsa Poja auhiilgust.
Sealt edasi arenesid sündmused kiiresti halvima suunas.
Jõudis kätte Jeesuse elu viimane saatuslik nädal.
See algas kenasti, aga lõppes väga kurvalt.
Nädala alguses ratsutas Jeesus eesli seljas Jeruusalemma.
Rahvas oli rõõmujoovastuses, sest arvas taipavat, kes Ta on.
Nad arvasid, et Ta on see, keda nad olid tuhat aastat oodanud
ja kes neid poliitiliselt vabaks teeb.
Rahvas uskus, et vabadus on lähedal.
Teles nähtud kaadrid vabanenud rahvastest Poolas, Rumeenias,
Ida-Saksamaal, Tshehhoslovakkias - kõik see samastus minu jaoks
rahvaga, kes tol palmipuude pühal rõõmsalt Jeesust tervitas.
Arvati, et lõpuks ometi taastub nende rahvuslik iseseisvus.
Seetõttu nad hüüdsidki: "Hoosianna!"
Kristlased on selle sõna muutnud n-ö taevalikuks tervitushüüuks.
Kuid see pole mingi tervitushüüd.
Kui rahvahulk hüüdis: "Hoosianna! Hoosianna!",
tähendas see: "Vabasta meid! Päästa vabaks! Kohe praegu!"
"Hoosianna!"
See pole õrn taevalik tervitushüüd, vaid nõudlik palve vabaks saada.
Arvati, et lõpuks ometi täidab Jeesus nende poliitilised lootused.
Rahvas pööras pilgu 1000 a tagasi valitsenud kuningas Taaveti aega,
kui maal valitses tõeline rahu ja õitseng.
1000 a oli rahvas oodanud Taaveti järglast, kes kõik selle taastaks.
Ja nüüd ratsutabki Jeesus Jeruusalemma!
Rahvas oli rõõmujoovastuses ega märganud, et Jeesus nuttis.
Nuttis nende pärast.
Öeldes: "Kui te vaid mõistaksite... Aga te ei mõista."
"Tahtsin teid kokku koguda nagu kanaema tibusid, aga te ei tahtnud."
"Nüüd jäetakse teie koda maha."
Kuid keegi ei kuulnud Teda.
Rõõmus rahvahulk järgnes Talle Jeruusalemma väravani.
Kuid siis olukord muutus.
Jeesus läks väravast sisse ja pööras vasakule, mitte paremale.
Jeruusalemma linna peab tundma, et mõista selle sammu tähendust.
Rahvahulk jäi hiirvaikseks. Jeesus oli pööranud vales suunas.
Paremal asus roomlaste valitsushoone,
kus ka Pontius Pilaatus pidustuste ajal elas.
Ja kus olid rooma sõdurid - vaenulik okupeeriv võim.
Nagu näiteks venelased Poolas.
Jeesus aga pööras vasakule.
Ning esimest korda nägi rahvas, et Jeesus kasutas
inimeste vastu füüsilist jõudu.
Pühapäevakoolis mulle sellisest Jeesusest ei räägitud, aga nii oli.
Ta võttis piitsa, et nüpeldada juute.
Ta oli pööranud vasakule, templi suunas,
mitte paremale, roomlaste kindluse suunas.
Templi eesõu ehk paganate õu oli ainus koht,
kus välismaalastest mitte-juudid võisid palvetada
juutide Jumala, ainsa tõelise Jumala poole.
Seesama eesõu nägi välja nagu turuplats.
Seal leidus rahavahetajaid, kes väitsid, et tavaline raha ei sobi
Jumalale ja vahetasid seda üüratu kursiga templiseekliteks.
Teised aga väitsid, et mujalt toodud ohvriloomad ei kõlba
ja kõik tuleb osta kohapeal. Hinnad olid muidugi laes.
Jeesus haaras piitsa ja hüüdis vihaselt: "Kuidas te julgete!"
"See on mu Isa maja! Aga teie olete sellest teinud röövlikoopa!"
Ta ei nüpeldanud mitte loomi, vaid inimesi.
Ta puhastas üksi kogu templi.
Seda nähes rahvahulk pettus Temas.
Oodati meest, kes nuhtleks roomlasi, mitte juute.
See oligi põhjus, miks nädalapäevad hiljem seesama rahvahulk nõudis:
"Me ei taha seda meest! Löö ta risti!"
Selles loos on üks irooniline seik, mis võib märkamatuks jääda.
Kui Pontius Pilaatus üritas Jeesust vabaks lasta, tõi ta vangist välja
ühe terroristi ja pani Jeesuse kõrvale seisma, öeldes:
"Lasen ühe neist vabaks. Kumba te valite?"
On huvitav, et mõlemal mehel oli nimeks Jeesus.
Jeesus oli tol ajal levinud nimi. UT-s leidub vähemalt 7 samanimelist.
Üks neist oli seesama terrorist.
Lisaks oli tema teine nimi Bar-abbas.
"Bar" tähendab "kellegi poeg", "abba" on "isa".
Seega oli terroristi nimi Jeesus, isa poeg.
Pilaatus küsis: "Kumba Jeesust te tahate?"
"Kumba isa poja te valite?"
Maailm tegi oma valiku siis ja teeb seniajani:
me eelistame vabadusvõitlejat.
Eelistame meest, kes meid vabastab, ja kaitseb meie poliitilisi õigusi.
Seega, me valime Jeesus Bar-abbase.
Palju on pead murtud, miks rahvas pöördus nii järsult rõõmuhõisete
ja palmiokste keskelt ristilöömise-hüüete poole.
Arvan, et selgitasin teile põhjuse.
Rahva lootused põrmustusid ja miski pole nii muutlik kui rahvahulk,
mis ootab oma liidrilt tegusid, mida too ei tee.
See muudab rahva meelsuse.
Edasi seisab Jeesus kohtu ees, kaalul on Tema elu.
Tema süü on sama mis Salman Rushdil: jumalateotus.
Seekord Jeesus ei põgenenud, sest Tema aeg oli kätte jõudnud.
Kujutage ette kohtustseeni: 70 kohtunikku, "sanhedrin".
Jeesus on süüpingis. Kohtunik käseb kutsuda tunnistajad.
Esimene tunnistaja räägib jumalateotamisest.
Kuna Jeesus polnud midagi kirja pannud, puudusid kirjalikud tõendid
ja tuli toetuda vaid tunnistaja sõnadele.
Kästakse tuua veel teinegi tunnis- taja, aga rohkem kedagi ei leita.
Nii et on vaid üks tunnistaja kogu süüdistuse kohta.
Juudi seaduse järgi on nõutav kaks või kolm tunnistajat,
kuid rohkem kedagi ei leita.
Jeesus oli toiminud targalt, kõneledes mitmetähenduslikult.
Lõpuks teeb kohtunik ebaseadusliku võtte ja vannutab Teda rääkima:
"Vannutan sind elava Jumala nimel -
ütle meile, kas sa oled Kristus, Jumala Poeg?"
Jeesus ajab end sirgu ja ütleb: "Mina olen!"
Pole ime, et ülempreester oma riided lõhki käristas.
Ta ütles: "Te kõik kuulsite! Nüüd on meil 70 tunnistajat!"
"Rohkem kedagi pole vaja. Te kõik kuulsite, et ta kasutas
enda kohta Jumala nime!"
Sest heebrea keeles oli Jeesus öelnud "Jahve" - "Mina olen alati".
Jeesus mõistetakse surma.
Kuid süüdistus tuli muuta reetmiseks,
et saada hukkamisele poliitiline jah-sõna.
Juudid elasid ju okupatsiooni all.
Kuigi mõned tigedad juudid olid üritanud Teda varemalt tappa,
ei saanud juudi ametnikud niimoodi omapäi toimida.
Seega pidid nad süüdistuse ära muutma.
Pilaatuse ette jõudes oli Jeesuse süüks mässumeelsus:
Ta nimetavat end kuningaks.
Kuigi tegelik kuritegu rahva silmis oli see, et Ta nimetas end Jumalaks.
Siis jõudis järg tähtsa testini:
kui Jeesus on see, kelle ütleb end olevat, ei lase Jumal Tal surra.
Aga kui Ta on petis, laseb Jumal Tal surra.
Kas tajute nüüd Jeesuse surma tähendust?
Jeesus naelutati ristile. Ta rippus ristil alasti. Rahvale pilgata.
Inimesed mõnitasid: "Kui oled Jumala Poeg, tule ristilt maha!"
"Päästsid teisi, päästa nüüd iseennast!"
Täna me teame, et Jeesus oleks kergesti võinud ristilt maha tulla,
aga Ta ei teinud seda.
Rahvas pilkas: "Las nüüd Jumal aitab teda!"
Jeesus hüüdis: "Mu Jumal, mu Jumal, miks Sa oled mu maha jätnud!"
Rahvas kuulis, et Ta hüüdis Jumalat. "Las nüüd Jumal aitab teda!"
"Vaatame, kas ta ka tegelikult on see, kelle väidab end olevat."
Seejärel toimus kummalisi asju:
taevas pimenes kolmeks tunniks, maa värises...
Kuid Jumal ei teinud midagi.
Niimoodi olekski võinud kogu lugu lõppeda.
Kui see nii oleks lõppenud, poleks te täna siin.
Te poleks Jeesusest kunagi kuulnudki.
Tol ajal löödi risti tuhandeid inimesi erinevatel põhjustel.
Ja tol ajal leidus mitmeid, kes väitsid end olevat messia.
Olin hämmingus, kui sain teada, kui palju oli end Messiaks
ja vabastajaks kuulutavaid inimesi.
Oli palju vale-messiaid, ja Jeesust peeti üheks neist.
Ning ka Tema tapeti.
Tahan, et te mõistaksite -
kui teaksime Jeesuse elust vaid neid kolme aastat,
ei saaks me olla kindlad Tema ainulaadsuses.
Me ei saaks olla kindlad, et Ta on ainus tee, tõde ja elu.
Seisaksime väga suure küsimuse ees.
Kas mõistate, et just Tema surma tõttu olid jüngrid niivõrd löödud?
Nad arvasid, et kui on olemas õiglane Jumal ja see on Tema Poeg,
siis Jumal ei saa pealt vaadata Tema tapmist jumalateotuse pärast.
See lihtsalt poleks võimalik!
Kui on olemas õiglane Jumal, siis Ta sekkub.
Kuid Jumal ei sekkunud.
See on üks põhjus, miks Jeesusest on olnud palju näidendeid ja filme,
millele pole järgnenud vaimulikku ärkamist.
Näiteks "Jesus Christ superstar" või "Godspell".
Tean vaid ühte inimest, kes tuli usule
läbi muusikali "Jesus Christ superstar".
See oli Maarja Magdaleena osatäitja.
Filmi "Jeesus naatsaretlane" on briti teles näidatud kolmel korral.
Peaaegu 3/4 elanikkonnast on seda filmi vähemalt kord vaadanud.
Seega Inglismaal on kolm inimest neljast näinud
Kristuse elulugu heas filmiesituses.
Miks siis rahvas ei pöördu Kristuse poole?
Miks on nii, et vaimustutakse filmist, aga nädal hiljem
vaadatakse filmi Gandhist ning vaimustutakse samamoodi?
Muide, Gandhi-filmile tulevat järg pealkirjaga "Impeeriumi vastulöök".
Miks inimesed sellistest filmidest vaimustuvad?
Miks film Gandhist on isegi soositum?
Miks inimesed ei taha Jeesust tundma õppida pärast seda,
kui on viis tundi järjest vaadanud filmi Tema elust?
Vastus on väga lihtne: neile ei räägita kogu tõde.
Neile ei räägita lugu lõpuni.
Kõik suured lood algavad sünniga ja lõpevad surmaga.
Kõik, mida suurkujudest teame, jääb nende kahe sündmuse vahele.
Vaid seda osa Jeesusest inimestele räägitaksegi.
Vaid seda osa Temast tahetaksegi koolides õpetada.
Kuid see pole kogu tõde.
Sest kui Jeesuse elu oleks alanud sünniga ja lõppenud surmaga,
poleks Ta ainulaadne.
Ta oleks küll superstaar, suur õpetaja, ühe usundi alusepanija,
kuid Ta poleks ainus. Ta poleks ainulaadne.
Järgmisel kahel korral räägime Jeesuse elust peale Ta surma
ja enne sündimist.
Just selles seisnebki Tema ainulaadsus.
Tõlge: Mairi Sepp