KRISTUSE AINULAADSUS
David Pawson
KAS TA TEOD JA SÕNAD OLID AINULAADSED? 3. osa
Oleme rääkinud tänapäeva maailma mõtteviisist ja sellest,
miks on nii raske väita, et Jeesus on ainus tee, tõde ja elu.
Järgmiseks vaatame, kas Jeesuse elu toetab seda väidet
ja mille alusel me seda üldse väidame.
Kõigepealt tuleb mainida, et Jeesus on reaalselt elanud inimene.
Sadakond aastat tagasi oli populaarne kirjutada raamatuid,
kus üritati tõestada, et Jeesus oli kellegi väljamõeldis, legend
ning et Ta pole kunagi tegelikult elanudki.
Täna me seda juttu enam ei kuule ja seda väga lihtsal põhjusel:
viimase saja aasta jooksul on avastatud hulgaliselt iidseid,
Piiblist sõltumatuid dokumente ja käsikirju, kus mainitakse Jeesust.
Nüüdseks on Tema kohta üle 40 viite, mis pole Piibliga seotud.
Enam ei kahtle keegi, et Jeesuse-nimeline isik oli tõesti olemas.
Üks läbiv fakt, millele kõik dokumendid viitavad,
on see, et Jeesus tegi imetegusid või siis usuti, et Ta neid tegi.
Sellest tunnistavad pea kõik leitud ajaloolised käsikirjad.
Rõhutan, et Jeesus oli reaalne inimene, kes tundis väsimust, janu ja nälga.
Või pidi kasutama tualetti, nagu teie ja mina.
Jeesus ise mainib, et tundis rõõmu, kurbust, oli vihane.
Samuti võis Ta olla väga innustunud või väga pettunud.
Ta oli reaalne inimene.
Kuid Ta ei kirjutanud ühtegi raamatut.
Ta ei reisinud maailmas ringi.
Ta ei püstitanud ühtegi monumenti.
Ta ei abiellunud kunagi ega loonud perekonda.
Ega olnud Tal poega, kes oleks pereäriga jätkanud.
Ta ei tegelenud poliitikaga.
Ta ei tegelenud äriga. Tal oli amet, aga mitte elukutse.
Ta oli pärit väga tagasihoidlikest oludest -
Naatsaret oli väike küla, mida ei peetud millekski.
"Kas siis Naatsaretist võiks tulla midagi head?"
Oma tööd tegi Ta kätega.
Omaenda kodu Tal polnud.
Ta elas vaid 33 aastat, vähem kui pool keskmisest elueast.
Neist 33 eluaastast on meile teada ainult kolm.
Esimesest 30-st aastast teame vaid üht väikest episoodi, mitte rohkem.
Seega peame keskenduma kolmele viimasele eluaastale.
Tõsi, meil on rohkem teavet Tema surma kui elu kohta.
Evangeeliumite tekstidest kolmandik räägib Jeesuse surmast
ja Tema viimastest tundidest.
Need tekstid on nagu kiirrong, mis järjest kiirust aeglustab.
Markuse evangeeliumi alguses liigume n-ö täiskäigul läbi kuude,
saades lühidat teavet sellest, mida Ta tegi või kus käis.
Seejärel Markuse tempo aeglustub ja kuudest saavad nädalad,
kuni jõuame viimase nädalani. Siis saavad nädalatest päevad.
Ja viimastest päevadest saavad tunnid.
Näib, et kogu temaatika suunabki meid Jeesuse surma poole.
See on üsna ebatavaline, sest enamike ajalooliste suurkujude puhul
teame oluliselt rohkem nende elust kui surmast.
On ilmselge, et Jeesus oli väga vastuoluline isik,
kelle ümber tekkis kiiresti nii sõpru kui vaenlasi.
Vaid üksikud jäid selle naatsaretlasest puusepa suhtes erapooletuks.
Oldi kas Tema poolt või Tema vastu.
Nii on see tänaseni välja - inimesed jagunevad poolt või vastu.
Inimesed võtavad kiiresti positiivse või negatiivse seisukoha
selle isiku suhtes, kes väitis end olevat ainsa tee, tõe ja elu.
Keskendume Tema avalikule elule kolme aasta jooksul,
mil Ta oli inimkonna ajaloodraama keskmes
ja küsime, mis oli Jeesuse elus nii ainulaadset,
nii teistsugust ja nii erilist,
et inimesed uskusid Jeesuse väited olevat täiesti tõesed.
Keskendume kolmele aspektile Tema elus:
mida Ta tegi, kes Ta oli ja mida Ta ütles.
Neid punkte võib uurida igaühe elu kohta, saades isikust hea ülevaate.
Esitame küsimuse: kelleks inimesed Teda pidasid
ja mis veel olulisem - kelle Ta ise väitis end olevat?
Tolleaegsed juudid küsisid sama küsimuse: "Kelleks Ta end peab?"
Sellele küsimusele peamegi saama vastuse.
Alustan Jeesuse tegudest.
Kõigepealt räägin Tema imettegevast jõust.
Kõik dokumendid, ka Piiblist väljaspool,
viitavad sellele, et Naatsareti Jeesus tegi imesid.
Imesid oli kahesuguseid:
inimestega seotud imed, mida tänapäeval suudetakse uskuda
ja mateeriaga seotud imed, mida paljud täna uskuda ei suuda.
Näib, et psühhosomaatilise temaatika tundmine
aitab mõista inimestega seotud imesid.
Kuid see takistab mõistmast asjadega seotud imesid.
Inimestega seotud imesid oli kolme tüüpi.
Esmalt: Ta tervendas haigeid.
Tema juurde toodi erisuguseid haigeid.
Pidalitõbi oli tol ajal raskeim haigus, võrreldav AIDS-iga:
parandamatu, aeglaselt tappev haigus,
mis sundis inimese eralduma oma perest ja sõpradest.
Pidalitõbi ja AIDS tekitavad samalaadset hingelist valu.
Jeesus tervendas kõikidest haigustest.
Pole teada ainsatki juhtumit, kus Ta oleks tervendamisel ebaõnnestunud.
Küll aga on Piiblis juhtumeid,
kus Ta pöördus tervenemist ootavatest haigetest ära sõnadega,
et Isa ei käskinud Tal sel päeval tervendada.
Kord lahkus Ta haigetest tulvil Kapernauma peatänavalt,
öeldes jüngritele: "Isa tahab, et läheksin naaberlinna jutlustama."
Seega Jeesus ei parandanud kõiki haigeid,
vaid ainult neid, keda pidi tervendama.
Betsaida tiigi ääres tervendas Ta vaid ühe haige paljudest.
Kuid Ta ei ebaõnnestunud kordagi.
Teiseks: Jeesus ajas välja deemoneid.
Veel 1960-ndatel arvati, et tegemist oli vaimuhaiguse vormiga.
Nüüd teame, et deemonlikul ilmingul ja vaimuhaigusel on suur erinevus.
Üks mu tuttav esitas sellise väite ja keegi arst ootas talt tõestust.
Nad läksid koos lähimasse vaimuhaiglasse ja mu sõber ütles:
"Palvetan siinsete haigete eest."
"Vaimuhaiged patsiendid muutuvad rahulikumaks,
aga deemonite küüsis vaevlejad muutuvad agressiivseks."
Palve ajal tuligi esile kaks erinevat reageeringut.
Sõber selgitas, et vaimuhaigete paranemine võtab aega,
aga deemonite poolt rõhutud võivad saada terveks hetkega.
Ta ühtlasi tahtiski neid aidata.
Seega näitas ta selgelt, et vahe on sees.
Teame, et on olemas targad olendid, langenud inglid ehk deemonid,
kes võtavad inimese üle kontrolli. Jeesus ajas neid inimestest välja.
Kuid rabavaimad inimestega seotud imed olid surnuist ülesäratamised.
Neid juhtumeid oli mitmeid: Jairuse väike tütar,
Naini lesknaise poeg - otse matuse ajal,
ja muidugi Laatsarus, kes oli juba neli päeva hauas olnud.
Niisiis, need Jeesuse imed olid seotud inimestega:
haigete tervendamine, deemonite väljaajamine, surnute ülesäratamine.
Jeesus tegi ka mateeriaga seotud imesid.
Esimene neist imedest oli vee muutmine veiniks.
Mitte tomatimahlaks, nagu üks Ameerika pastor mind veenda püüdis.
See oli vein, parima kvaliteediga vein pulmalauas.
See toimus Galileas, Kaanas.
Huvitav on, et Ta esimene kiusatus oli olnud muuta kivid leibadeks,
samas kui Ta esimene ime oli vee muutmine veiniks.
Mis vahe siin on? Miks üks oli vale ja teine õige?
Vastus on väga lihtne:
kiusatus seisnes selles, et kivid oleks Ta leivaks muutnud enda jaoks,
samas kui vee muutis Ta veiniks teiste jaoks.
Lähme edasi. Ta toitis 5000 inimest.
Minu meelest on see üks naljakamatest lugudest Uues Testamendis.
Kui vaid suudaksime märgata Piiblis rohkem inimlikku vaatenurka!
Jeesus jutlustas tookord palju pikemalt kui mina täna
ja inimestel läks kõht tühjaks.
Ta ütles jüngritele: "Inimesed on näljas, andke neile midagi süüa!"
Siin lähebki lugu naljakaks.
Jeesus ju teadis, et igal jüngril oli toidupoolist kaasas,
aga vahetult enne olid nad põõsasse varjudes oma palad ära söönud.
Ning keegi ei märganudki, et neil söök kaasas oli.
Seepärast Jeesus ütleski, ilmselt naeratades: "Andke neile süüa!"
Kust ma seda tean? Sest neil oli 12 tühja korvi!
Kas polnud nii?
Kui Jeesus ütles, et nad annaksid rahvale süüa, vastasid jüngrid:
"Võimatu on toita sellist rahvahulka!"
Jeesus kordas: "Andke neile süüa! Andke enda söök minu kätte!"
Jüngrid vaatasid ringi ja märkasid vaest poisikest väikese toidupalaga.
Vaeseke nägi, kuidas leivad ja kalad ära krabati: "Siin on toitu!"
Jeesus võttis leiva, murdis sellest tükke ja jagas inimestele.
Ta muudkui jätkas jagamist, luues leiba ja kala otse oma peopesas.
Seda imet on üritatud seletada nõnda:
kui jüngrid jagasid oma toidupoolist,
võtsid teised inimesed ka oma toidukraami välja
ja hakkasid seda üksteisega jagama.
Rumalus! Jüngrid olid oma toidu juba ära söönud.
Jeesus, teades kõike, ütles pärast söömaaja lõppu:
"Nüüd võite ka endale toitu võtta."
Jüngrid täitsid oma 12 korvi, sest toitu oli veel piisavalt järel.
Mõned teist on näinud videot "Viva Christo Rey",
mis räägib ühest Mehhiko kirikust.
Püha Vaim õhutas inimesi viima oma jõuluroog prükkaritele,
kes hoidsid endil hinge sees pudelite korjamisega.
Toitu koguti 120 inimese jaoks, aga selgus, et vaja oleks 250-le.
Hakati lihtsalt toitu välja jagama, kuniks kõik 250 said oma osa
ja toitu jäi piisavalt üle ka jagajaile endile.
See aga oli alles algus. Hiljem kogeti seal paljunemisimet
ka ubade, piimapulbri ja palju muuga seoses.
Jeesus tegutseb endiselt samal viisil.
Mida Ta veel tegi? Käskis tuult ja laineid vaikida.
Ta ei öelnud viisakalt: "Palun rahunege!"
Ta andis käsu: "Taltuge!"
Samal viisil nagu ülemeelikut kutsikat korrale kutsutakse.
Ta käsutas tuult ja laineid nagu kutsikat ning jüngrid imestasid,
mis mees see ometi on.
Seejärel kummaline lugu viigipuuga.
Viigimarjade aeg polnud veel käes, aga Jeesusel oli nälg
ja ta lootis leida mõnda varajast vilja, nagu vahel viigipuudelt leida võib.
Kuid puul polnud vilju, ainult lehed ja Ta needis selle puu.
Järgmisel päeval nägid jüngrid, et puu oli ära kuivanud.
"Isand! Puu, mille Sa needsid, on kuivanud!"
Jeesus vastas: "See pole midagi."
"Kui teil oleks usku sinepiivagi võrra,
võiksite öelda mäele, et see merre langeks ja see langebki."
Kui mitmed teist usuksid seda?
Oletan, et see, kes käega märku annab, omab ka kogemust.
Seda muide on kogetud - ühes Jaapani evangeelse taustaga orbudekodus.
Orbudekodus polnud enam kohti, kuid lapsi toodi üha juurde.
Taheti laieneda, et kõik lapsed ära mahutada, aga polnud võimalik.
Maja oli juba 5-kordne, nagu maavärinatsoonis lubatud
ning kolmest küljest piirasid seda tänavad.
Maja taga oli väike järsu nõlvaga mägi. Seega laieneda polnud kuhugi.
Üks misjonär ütles naerdes:
"Me peaksime käskima sel mäel end merre heita, et saaksime laieneda!"
Misjonärid pidasid seda n-ö heaks omavaheliseks naljaks.
Kuid lapsed kuulsid vestlust pealt ja palvetasid:
"Jeesus, viska see mägi merre, et rohkem lapsi ära mahuks!"
Lapsed viidi kaheks nädalaks mere äärde puhkama
ja kui nad tagasi jõudsid, oli majatagune maapind lage.
Mägi oli kadunud. Misjonärid oli hämmingus.
Lapsed ütlesid: "Ahjaa, me palusime Jeesust, et Ta mäe merre viskaks."
Misjonärid küsisid naabritelt, mis oli toimunud.
Neile räägiti, et sadamas taheti mere arvelt maad juurde saada
ning seetõttu ehitati mere madalamale kohale tamm.
Ümbruskonnast otsiti tammi jaoks täitematerjali.
Kellelegi linnanõukogus meenus orbudekodu taga olev mäeküngas,
mis oli tarbetu ning üsna inetu.
Saadeti välja buldooserid, kes tegid maapinna tasaseks,
visates mäekünka merre.
Nii et seda imet on nähtud.
Seega näete, et Jeesuse imed polnud ainulaadsed.
Mitte imed ei muuda Teda ainulaadseks.
Sarnaseid imesid oli ennegi tehtud.
Eliisa toitis tuhandeid viie leivaga ja äratas surnuid.
Mooses käsutas tuult ja laineid ning Punane meri läks kaheks.
Seega neid imesid oli ka enne tehtud.
Isegi Jeesuse ajal tehti sarnaseid imesid.
Kui Teda süüdistati, et Ta kasutab deemonite väljaajamisel saatana abi,
vastas Ta: "Kuidas saab saatan välja ajada saatanat?"
"Ja kui mina kasutan deemonite vastu saatana abi,
siis kelle abil teie neid välja ajate?"
See näitab, et juba tol ajal tegeldi vaimude väljaajamisega.
Pealegi andis Jeesus selgelt mõista,
et Tema imettegev jõud polnud ainulaadne.
Julgen väita, et Jeesus ei teinud imesid mitte seetõttu,
et Ta oli Jumala Poeg, vaid seetõttu,
et Ta oli Inimese Poeg, täidetud Püha Vaimuga.
Seepärast ütleski Ta jüngritele:
"Imesid, mida ma teen, saate ka teie teha - ja teetegi!"
"Ja veel suuremaid tegusid, kui mina teen!"
Minult küsitakse pidevalt, mis need suuremad teod võiksid olla?
Vastan: "Ärge murdke sellega pead! Kõigepealt tehke Tema tegusid
ja alles siis olete valmis suuremate jaoks!"
Kui jüngrid nägid Jeesust vee peal kõndimas,
küsis Peetrus: "Kas mina saan ka nii teha?"
Jeesus vastas: "Palun väga!"
Siis ütles Peetrus: "Ootan paadis, kuni Püha Vaim kinnitab,
et mul on vee peal kõndimise and."
Muidugi ei öelnud ta nii! Ega öelnud ka nii:
"Püsin paadis, ostan kõik vee peal kõndimise teemalised raamatud,
uurin need läbi, omandan kõik info ja siis vast katsetan."
Peetrusel polnud võimalik minna kristlikku kirjandust ostma.
Peetrus astus paadist välja vee peale ja tõdes, et sai hakkama,
kuni pööras pilgu Jeesuselt ära.
Seega Jeesuse imelised võimed polnud erandlikud.
Õigem oleks öelda, et Ta tegi rohkem imesid kui keegi teine,
ja et Ta ei ebaõnnestunud kordagi imede tegemisel.
See ilmselt kehtib vaid Tema kohta.
Toonitan, et mitte imettegevad võimed ei muuda Teda ainulaadseks.
Selleks on vaja midagi enamat,
sest imetegusid tehti enne Teda, Tema ajal ja pärast Teda.
Ning tehakse jätkuvalt.
Hiljuti kuulsin esimesest AIDS-i tervenemisjuhtumist - Jeesuse nimes.
See toimus Kesk-Aafrikas, kus haigestunute hulk kiiresti kasvab.
Hiljem jutlustas Peetrus nii:
"Jumal võidis Naatsareti Jeesuse väega ja Ta käis ringi, tehes head."
Jeesus ei teinud ainsatki imetegu enne 30. eluaastat.
Alles siis, kui Püha Vaim tuli Ta üle, sai Ta hakata tegema imesid.
Ja kui Püha Vaim saab tulla meie üle,
on sellel kaugeleulatuv tulem.
Lähme edasi.
Käsitlesime Jeesuse imettegevat võimet.
Edasi räägime Jeesuse moraalsest puhtusest, sellest, milline Ta oli.
Sest see, milline Ta oli, tekitas rohkem küsimusi kui Tema teod.
Inimesed olid imetegudest kuulnud, nüüd nad nägid neid juhtumas.
Imesid taheti näha ja kahtlemata tõi see inimesi Jeesuse ligi.
Kuid mitte sellest ei kerkinud üles suurim küsimus.
Vaatame lähemalt neid kolme aastat, mil' Jeesus oli avalikkuse ees.
Vaatame, milline Ta oli.
Siin on midagi, mis toob meid väga lähedale Kristuse ainulaadsusele.
Jeesuse kohta on kolm omapärast fakti, mida tahan esile tuua.
Üheskoos moodustub neist hämmastav tulem.
Esmalt: Tal olid rangeimad moraalinõuded,
kui ühelgi teisel moraaliõpetajal ajaloos.
Keegi pole iialgi inimestelt nõudnud sellist moraalitaset kui Jeesus.
Moosese seadus oli vägagi range.
See sisaldas 613 käsku,
millest 10 olid põhikäsud ja 603 väiksemad käsud.
Kes suudaks neid täita!
Praegugi rikun ma siin Moosese käsku.
Michael on mu kaitsepühak.
Kõik oma riided olen saanud oma kaitsepühakult.
Sõna-sõnalt.
Siin rikutakse Moosese seadust,
kuigi Michael töötab juudi firmas Marks&Spencers.
Ometi saab sellest juudi firmast osta segamaterjalist pükse, särke ja sokke.
Moosese seaduse järgi on keelatud kokku panna puuvilla ja villa,
veel vähem villa ja nailonit vms.
Teisisõnu, ma rikun seadust.
Moosese seaduse järgi tuleb maja maha lammutada, kui selles on vamm.
Armastusest naabrite vastu - et seen ei leviks nendele edasi.
Teile kindlasti meeldib see seadus ja te ju peaksite sellest kinni...
Või näiteks kui teie majal on lame katus, tuleb ehitada ääris,
et naabrilapsed ei kukuks katusel turnides alla ega saaks viga.
Kui armastad oma naabrit, ei ehita sa lamedat katust ilma ääriseta.
Moosese seadused puudutavad kõiki elualasid:
hügieeni, abielu, raha, tööd, riietumist, söömist.
See on väga range seadus.
Aga Jeesuse seadus oli veel palju rangem.
Hämmastav!
Mooses ütles: "Ära tapa."
Jeesus ütles: "Ära halvusta, ära vihka, ära nimeta kedagi hulluks."
Sest see on tapmine hingelises mõttes.
Teisele surma soovimine võrdub Jeesuse jaoks tapmisega.
Mooses ütles: "Ära riku abielu."
Jeesus ütles: "Kui juba vaatad naist teda himustades, rikud abielu."
Lisaks ütles Ta, et abielurikkumiseks on ka ametlik viis:
"Igaüks, kes lahutab ja abiellub uuesti muul põhjusel kui hooruse tõttu,
rikub abielu."
Tänapäeval on see liialt range nõudmine, isegi kiriku-siseselt,
nagu paraku Ameerikas tõdesin.
Jeesus oli kõiges väga range!
Näiteks ütles Ta: "Ärge tehke muretsemise-pattu!"
Seepärast me ei näegi muretsevaid kristlasi, ega ju..?
Jumala pühaduse sees pole kohta muretsemisele.
Jeesus ütles: "Kui muretsed, teed Taevase Isa valelikuks."
"Sest nii väidad, nagu hooliks Ta rohkem
oma taimedest ja loomadest kui oma lastest!"
Ta riietab küll lilli aasal ja toidab taeva linde, aga mina?
Mina olen Tema laps, aga pean ikkagi muretsema!
Olen kuulnud ütlemist: miks palvetada, kui võib muretseda?
Mulle see huumor meeldis, sunnib ehk inimesi järele mõtlema.
Aga nii on, et Jeesus keelas karmilt muretsemise.
Ta ütles ka: "Teie jah olgu alati jah ning ei alati ei."
Pole vaja midagi juurde lisada, näiteks "Ausalt!"
Niimoodi lisades inimene justkui arvab, et ta jutt pole tõene.
Ja ärge ka vanduge ei Jumala ega taeva nimel.
Öelge lihtsalt jah ning las kuuljad mõistavad, et jah tähendabki jah.
Ja kui ütled ei, siis ka mõtled ei.
Nii saavad inimesed usaldada kõike, mida te ütlete.
Karm kõne! Väga praktiline, kuid ülimalt kõrge standard.
Keegi teine pole kunagi nõudnud inimestelt
nii ranget kontrolli oma mõtete ja tunnete üle.
Enamik õpetajaist on öelnud: "Nii pead sa käituma!"
Aga Jeesus ütles: "Nii pead sa mõtlema ja tundma!"
Ta õpetas meile pühadust väga range standardi järgi.
See on esimene asi, mida meeles pidada.
Teine on see, et Jeesus ise elas selle standardi järgi.
Õpetada ja selle õpetuse järgi elada, on kaks eri asja.
Mu vanaisa tavatses kirjutada albumitesse:
"See, kes kõneleb jumalakartlikust elust, ei pea pikki jutlusi."
Ta ise elas jumalakartlikku elu. Ja ta jutlused polnud pikad.
Jeesuse elu peegeldas Tema jutlusi.
Isegi niivõrd, et Tema parimad sõbrad ei suutnud Ta lähedal olla.
Peetrus ütles: "Mine mu juurest ära!"
"Ma olen patune mees, Issand. Ma pole nagu Sina."
Jeesus küsis oma kõige vihasematelt vastastelt:
"Kes teist süüdistab mind patus? Kes leiab minus pattu?"
Kõik olid vait.
Ma ei küsiks seda parimalt sõbraltki, veel vähem vaenlaselt.
Ööl enne surma ütles Jeesus: "Saatan ei saa minust midagi."
Keegi meist siin saalis ei saaks iial nii öelda.
Saatan võib hetkega meile meenutada asju, mis panevad meid punastama.
Aga Jeesus ütles: "Saatan ei saa minust midagi."
Jeesus ei nõudnud teistelt midagi enamat kui iseendalt.
Eeldades teistelt kõrget elustandardit, elas Ta ise samamoodi.
Kolmas fakt on jahmatav, kui seda siduda kahe eelnevaga.
Esimene oli niisiis Tema õpetus ja kõrge moraalinorm.
Teine oli see, et Ta ise elas oma õpetusele vastavalt.
Kolmas on rabav: patused armastasid Teda.
See on täiesti vastupidine sellele, mida kahe eelneva alusel võiks arvata.
Inimene, kes õpetab kõrget moraalinormi ja elab ise selle järgi, jääb tavaliselt üksi.
Teda võidakse küll austada, isegi imetleda, aga eemalt,
sest üldiselt ei eelistata tema seltsis õhtuid veeta.
Teda pigem välditakse, võib-olla isegi hüljatakse.
On hämmastav, et inimesed, kes ei küündinud Jeesuse standardini,
armastasid Teda niivõrd,
et Ta vaenlased andsid Talle tiitli: "Patuste sõber".
Üks kaunimaid tiitleid!
Aabrahami hüüti Jumala sõbraks, Jeesust hüüti patuste sõbraks.
Paar aastat tagasi viibisin Kanadas,
kus mind kutsuti osalema ühes jutusaates kommertskanalil Global-TV.
Kanalit näeb nii Kanadas kui osaliselt ka USA-s.
Mulle anti luba rääkida 20 minutit sellest, millest ise tahan.
Kui BBC mulle kordki sama pakuks..
Küsiti, millest ma tahan rääkida.
Vastasin, et Jumala kuningriigist, mis on mu lemmikteema.
Produtsendi nägu venis pikaks.
Ta ütles: "Lugu on selles, et meil on kommertskanal
ja me peame vaatajate huvi ülal hoidma.
Kas see teema huvitab inimesi?"
Vastasin: "Ma ei tea ega hooli sellest, kas see huvitab või mitte."
"Lubasid mul rääkida, millest ise tahan. Võtan su lubadusest kinni."
Ta andis järgi. Kaamera käivitus ja ma hakkasin rääkima kuningriigist.
Vaatajad võisid saate ajal suudiosse ka helistada.
Esimene helistaja oli naisterahvas. Ta ütles end olevat prostituudi.
Ta tegutses Toronto punaste laternate tänaval.
Ta oli vaadanud meie saadet ja tal tekkis küsimus,
kuidas ta sellesse kuningriiki pääseks?
Küsisin, miks ta seda tahab?
Ta vastas, et tal on aeg oma elu korda seada.
Mu süda hüppas rõõmust - jutlustan õiget evangeeliumi!
Sest kui Jeesus jutlustas Jumala kuningriigist,
siis just niisugused inimesed tahtsid sellest kuulda.
Selle järgi saab öelda, kas pastor jutlustab õiget sõnumit.
Kui jutlus tõmbab ligi vaid korralikke inimesi, pole sõnum tõeline.
Tõeline sõnum tõmbab ligi halbu inimesi.
Samal põhjusel tõmbaski Jeesus ligi seaduserikkujaid, patuseid.
Miks ometi?
Murdsin kaua pead, kuidas küll võis nii olla õpetajaga,
kes õpetas kõrgeimat moraalinormi ja ise ühtlasi elas vastavalt?
Jõudsin sellisele järeldusele: halvad inimesed tundsid,
et kui Jeesus oleks nende sõber, suudaksid nemadki samamoodi elada.
Ja nii see on.
Olen täiesti kindel, et pühaduse kohta ei õpita mitte raamatutest,
vaid sõbralt, kes elab püha elu.
Võib-olla on selleks vanavanemad. Või abikaasa.
Või lihtsalt keegi tavaline inimene, kes elab püha elu.
Juba ainuüksi teadmine neist teeb olemise paremaks, kas pole?
Ja annab innustust ka ise paremaks muutuda.
Ära õpi pühadust raamatute abil. Otsi suhteid pühade inimestega.
Aga eelkõige Jeesusega, kes ütles: "Mina olen elu."
Siin hakkab esile tulema Tema ainulaadsus.
On olnud teisi suuri õpetajaid, suuri moraaliõpetajaid,
kes on õpetanud kõrgeid moraalinorme.
On neid, kes on saavutanud kõrgeid tasandeid pühaduses ja puhtuses,
kuid keegi pole iial saavutanud Jeesuse taset.
Eelkõige - keegi pole iial tõmmanud enda ligi patuseid nii nagu Tema,
aidates neil üles tõusta.
Jeesus tegi täpselt vastupidi kui tänapäeva kirik Inglismaal teeb.
Kirik näib ütlevat: "Laseme standardi allapoole, et jõuda inimesteni."
"Abielulahutused, homosuhted - las olla pealegi!"
Taustaks tundeline käsitlus armastusest.
Kirik langetab oma standardit, et jõuda inimesteni seal, kus nad on.
Jeesus tegi täpselt vastupidi!
Ometi oli Tal rohkem kaastunnet ja armastust, kui on meil.
Ta tõstis inimesed üles, et nad jõuaksid Tema standardini.
Ta tegi neile võimalikuks elada Tema tasandil,
mitte ei toonud oma moraalinorme alla inimeste tasandile.
"Ma võin tõsta inimesed üles oma tasandile!"
Piisas vaid ühes lõunasöögist ning ebaaus ametnik
oli otsekohe valmis mitte ainult oma arvepidamist korda tegema,
vaid ka maksma tagasi kõigile, keda eales petnud oli.
Jeesus ütles: "Täna on su pere saanud päästetud."
Kõik algas sellest, kui see mees, kes kavaldas ja pettis teisi
ning oli kõigi poolt vihatud, tahtis saada Jeesuse sõbraks.
Või õigemini sai Jeesusest tema sõber.
Mitte keegi teine kogu ajaloos pole suutnud Jeesusele sarnaselt toimida.
Siin hakkame mõistma Tema erilisust.
Öeldakse: "Sa pead elama niimoodi!"
Jeesus ütles: "Sa suudad elada niimoodi, kui tunned mind,
sest Mina olen Elu."
Siinkohal lõpetame.
Järgmisel korral räägin Jeesuse salapärasest isikust
ja sellest, mida Ta enda kohta ütles.
Just sealt kerkis üles küsimus: "Kelle ta arvab end olevat?!"
Tõlge: Mairi Sepp