VIRON PASTORIT AREENALLA
Arvoisat TV7 katsojat!
Minä olen Indrek Luide ja haluan tänään vierailla -
kanssanne Getsemanessa.
Raamatussa Matteuksen 26 luvussa -
löydämme Jeesuksen juuri ennen suurten kärsimysten alkua, -
ennen sitä kun Hän sovitti kaikki meidän syntimme, -
luodakseen meille uuden yhteyden Taivaallisen Isän kanssa.
Hän lähti rukoilemaan yhdessä opetuslasten kanssa.
Kun Jeesus lopetti rukouksensa, Hän löysi opetuslapset nukkumasta -
ja sanoi heille: -
"Niin ette siis jaksaneet yhtä hetkeä valvoa minun kanssani!"
Hän puhuu tässä yhdestä tunnista. Tunti on aika pitkä aika.
Vieraani Eenok Palm, -
onko yksi tunti rukouksessa todella mahdottoman pitkä aika?
Uskon, että sille, joka ei ole ennen rukoillut -
niin pitkää aikaa yhtäjaksoisesti, sille se aika voi tuntua pitkältä.
Mutta kun alkaa rukoilemaan, se tunti voi loppua kesken.
Ymmärrän, että opetuslapset olivat väsyneitä päivästä -
ja pääsiäisateriasta.
Heidän oli vaikeaa pysyä valveilla.
Jeesus kylläkin antoi eri opetuslapsille -
erilaiset tehtävät.
Hän sanoi kaikille: "Istukaa tässä ja levätkää."
Mutta kolmea opetuslasta hän pyysi valvomaan kanssaan.
Kun heitä oli pyydetty valvomaan ja he silti nukahtivat, -
se näyttää, että he olivat todella väsyneitä.
Ilmeisesti he eivät myöskään tiedostaneet tilanteen vakavuutta.
Muistan, että meillä kävi Tallinnassa vieraileva puhuja Sergei.
Hän kertoi, kuinka oli päättänyt herätä aamulla aikaisin -
ja rukoilla kaksi tuntia yhtäjaksoisesti.
Hän aloitti rukouksensa innokkaasti, -
kävi läpi kaikki rukousaiheet, mitä vain mieleen tuli -
ja oli varma, että aikaa oli kulunut jo ainakin kaksi tuntia.
Vasta 15 minuuttia! Mitä nyt tehdä seuraavat tunti ja 45 minuuttia?
Niin hän kävi uudestaan läpi kaikki samat rukousaiheet.
Taas oli kulunut vain varttitunti.
Voi siis olla, että saman lailla, -
kuin suunnittelemme henkilökohtaista elämäämme, -
voisimme suunnitella myös rukouselämäämme.
Viron evankelinen allianssi on julkaissut kirjan nimeltä -
"Tunti, joka muuttaa maailman".
Siinä kirjassa kerrotaan muun muassa -
siitä, mistä henkilökohtaisen ja myös laajemman piirin rukouksen -
tulisi oikeasti alkaa.
Pitäisikö meidän ensimmäisenä heittää Jumalan eteen -
kaikki suuret ja pienet taloudelliset ja henkilökohtaiset -
ongelmamme, murheemme, sairautemme?
Vai voimmeko aloittaa jostain ihan muusta?
Minulla on tässä edessäni tuosta kirjasta löytyvä taulukko.
Näen, että ensimmäisen osan rukouksesta muodostaa kiitos -
ja Jumalan olemassaolon todistus.
Uskon, että varsinkin valmistuessamme -
pidempään rukoussessioon, -
on todella oleellista virittää itsensä oikealle taajuudelle.
Ei tarvitse ensimmäisenä alkaa luettelemaan rukousaiheita -
tai henkilökohtaisia murheita.
Ihan ensimmäiseksi ole hiljaa Jumalan edessä -
ja mieti, kuka Hän on.
Hän on kaikkivaltias taivaan ja maan Luoja -
ja silti Hän haluaa osoittaa huomiota sinua ja rukoustasi kohtaan.
Tämän tiedostaminen herättää huomiosi siihen, -
mitä seuraavan tunnin aikana tulee tapahtumaan.
Eli ensimmäisenä kunnioitat Jumalaa.
Älä heitä Hänen eteensä kaikkia rukousaiheitasi, -
vaan kiitä ja kunnioita Jumalaa.
Hän on aina kunnian arvoinen.
Häntä kunnioitetaan ikuisesti.
Meidän on hyvä alkaa jo täällä maan päällä harjoittelemaan sitä.
Luetaan tässä välissä Psalmista 63:3 -
"Niin minä katselin sinua pyhäkössä, nähdäkseni sinun voimasi ja kunniasi."
Osaammeko suunnata huomiomme siihen vai emme?
On niitä, jotka nimittävät meitä Jumalan lapsiksi, -
toiset taas tomunhiukkasiksi. Jossain siinä välillä on totuus.
Meidän tulee muistaa, kuka Jumalamme todella on.
Jumala on pyhä ja suuri, me kiitämme Häntä!
Ilman häntä emme ole oikeastaan mitään.
Kun katselemme Jumalaa, -
emme tietenkään tarkoita fyysisin silmin katselemista.
Tarkoitamme uskon kautta näkemistä, hengellistä katsetta.
Uskovina meille on annettu kyky -
huomata kaikki se, mitä ympärillämme tapahtuu.
Emme nouse ilmaan tai ala yhtäkkiä loistamaan.
Mutta pystymme silti keskittymään Jumalaan.
Ennen kuin ehdit esittää Hänelle ainoatakaan rukouspyyntöä, -
Hän on jo tehnyt vuoksesi niin paljon.
Huomioida tämä ja kiittää Häntä, -
se on oikein oivallinen johdanto rukoukseen.
Seurakunnassa meillä on tapana aloittaa -
ylistäen ja kiittäen musiikin ja rukouksen kautta.
Seuraavan osuuden voisi muodostaa odotuksen aika.
Se tarkoittaa hiljenemistä, alistumista, virittäytymistä.
Soitan itse selloa, -
jotkut katsojista ovat varmasti nähneet minut soittamassa selloa.
Sellolla on viritystapit.
Kun selloni on epävireessä, minun tulee säätää niitä tappeja.
Toisessa päässä on pienemmät tapit joiden avulla pystyn hienosäätämään.
Rukouselämämme voi myös muistuttaa sellon kieliä.
Meidän tulee välillä virittää kielemme ja jäädä odottamaan, -
mitä Jumala haluaa seuraavaksi tehdä.
Uskon, että odotuksen hetki tarkoittaa sitä, -
että emme esitä rukousaiheita, lakkaamme hetkeksi kiittämästä -
ja olemme Jumalan edessä kuulolla.
Mitä enemmän sinulla on kokemusta rukouksesta, -
sitä enemmän todistuksia sinulla on siitä, miten Jumala vastaa.
Siinä odotuksen hetkessä voit tuntea, -
kuinka Jumala kiinnittää huomiosi ihan toisenlaisiin rukousaiheisiin.
Sinun ei tarvitse aloittaa heittämällä kaikki rukousaiheesi -
Jumalan eteen.
Myös sitä varten on oma aikansa rukoustunnin sisällä.
Ensisijaisesti sinun tulee vain olla Jumalan edessä, -
virittää itsesi Hänen tasolleen.
Kuva sellosta ja viritystapeista on hyvä esimerkki.
Soittimesta tulee oikea ääni vasta, kun se on viritetty.
Samanlailla meidän tulee virittää itsemme rukouksessa Jumalan kanssa.
Psalmeissa löytyy usein sana "sela", joka tarkoittaa hiljaisuutta.
Psalmeja ei lueta yhtäjaksoisesti, niihin on merkitty mietintätauot.
Rukouselämässä se tauko voisi olla ehkä hieman pidempi.
Tarpeeksi pitkä, niin että pystymme tyhjentämään -
ajatuksemme ja todella virittäytymään Jumalan edessä.
Monet ihmiset elävät elämäänsä niin, -
että heillä ei ole yhtäkään hiljaista hetkeä.
Koko ajan soi radio, televisio, -
ympärillä täytyy olla ääntä ja liikettä, -
että ihminen pystyisi rauhoittumaan. Hän ei kestä hiljaisuutta.
Minun mielestäni on täysin luonnollista, -
että Jumalan kanssa keskustellessa minun tulee itse hiljentyä -
ja antaa Pyhän Hengen vaikuttaa mieleeni, ajatuksiini.
Television välityksellä voimme helposti näyttää -
erilaiselta kuin oikeassa elämässä.
Aikoinaan pidin aina mukanani käsipeiliä.
Neuvostoliiton aikaan myytiin pyöreitä pikkupeilejä -
ja sellaista pidin aina taskussani.
En aina katsellut peilistä miten komealta näytän, -
vaan yritin nähdä itseni hengellisin silmin.
Olenko edelleen Herran lapsi? Mitkä ovat vajavaisuuteni?
Pyysin Jumalaa tutkimaan minua, -
niinkuin Daavid sanoo Psalmissa 139: -
"Tutki minua, Jumala, ja tunne minun sydämeni,
koettele minua ja tunne minun ajatukseni."
Luottamuksellinen syntien tutkiminen -
on myös seurakuntien tasolla täysin toimiva käytäntö.
Kaikkialla Euroopassa eri kirkoissa ja seurakunnissa -
tämä on todella levinnyt käytäntö, -
joka sai aikoinaan alkunsa Saksasta.
8 eri pykälän avulla määritetään seurakunnan tila: -
mikä on hyvin, mikä huonosti, mitä voisi parantaa.
Tällaista koettelemista ja tutkimista ei pidä pelätä, -
erityisesti seurakunnan tasolla.
Seurakunta kun ei ole meidän inhimillinen aikaansaannoksemme, -
vaan Jumalan ruumis.
On hienoa, että Taivaallinen Isämme haluaa tutkia meitä!
Hengellinen palvelutyö muistuttaa paljon arkielämää.
Myös omassa kodissasi käytät aikaa siivoukseen.
Pölyt pitää pyyhkiä, lattiat siivota.
Se on luonnollista!
Miksi emme siis toimisi samoin hengellisessä elämässämme?
Miksi haluamme puskea eteenpäin niin kauan kunnes voimat loppuu?
Neuvostoliiton aikaan kirkossa tehtiin inventaarioita.
Vuoden lopussa meidän piti laskea kaikki lasit, lautaset ja kaikki muu.
Kaiken piti täsmätä.
Se oli itse asiassa ihan hauskaa.
Kaupat suljettiin inventaarion ajaksi.
Inventaario on hyvä vastine synnin tunnustukselle.
Teemme inventaariota hengellisessä elämässämme.
Kuinka elämämme vastaa Raamatussa kirjoitettuun?
Ilman muuta, sitä ei pidä pelätä.
Vanhemmissa kirkoissa, -
katolisessa, ortodoksisessa, luterilaisessa seurakunnassa, -
synnintunnustus voi olla osa seurakunnan kokousta.
Tai sitten ihmiset ovat tietoisia, että kerran vuodessa ainakin -
tulisi käydä papin puheilla.
Tämä käytäntö auttaa ihmisiä elämään kurinalaisesti.
Joka tapauksessa synnit tulee tunnustaa.
Ja sitä ei pidä lykätä viimeisen tuomion hetkelle.
Jo täällä maan päällä ollessa voit puhdistautua, -
antaa Jumalan näyttää, mitkä asiat eivät ole kunnossa -
ja antaa Hänen puhdistaa meitä.
Meidän tehtävämme on pyytää Häneltä puhdistusta.
Jaakobin kirjeessä kehotetaan kutsumaan sairaat -
vanhimpien eteen, että he voisivat parantua.
Sairaus ei ole välttämättä vain fyysinen.
Kiitos, odotus, syntien tunnustaminen.
Neljäntenä on Raamatun rukoukset.
Itse olen lukenut Uuden testamentin rukouksia, -
niitä, joita Paavali kirjoitti eri seurakunnille.
Koko Psalmien kirja on täynnä Daavidin rukouksia.
Muistan, kun meillä oli eräässä seurakunnassa -
erityisen vaikeat ajat ja rukoilimme yhdessä Psalmeja.
Siinä on suuri siunaus, -
kun rukoilemme suoraan Raamatun kirjoitusten mukaan.
Olen kuullut samanlaisen todistuksen eräältä pastorilta.
Hän kertoi, kuinka vaikeina aikoina -
sanat, joilla rukoilla, loppuivat kesken.
Hän otti rukouskirjan ja luki sieltä valmiita tekstejä.
Niiden rukousten avulla hän pääsi vaikeimman ajan yli.
Varsinkin kriisitilanteissa -
emme aina tiedä, mitä tai miten rukoilla.
Onneksi niin monet Jumalan pyhät ovat rukoilleet ennen meitä.
Meidän ei pidä pelätä valmiiksi kirjoitettuja rukouksia.
Psalmien kirja ja koko UT on täynnä kauniita rukouksia.
Apostolien tekojen alussa -
Jumala paransi Pietarin ja Johanneksen kautta halvaantuneen miehen.
Sen jälkeen heidät vangittiin ja vietiin tuomariston eteen.
Heidän vapautuessaan kerrotaan, miten seurakunta rukoili yhdessä.
Ja tämä mahtava rukous tai ainakin osa siitä on kirjoitettu ylös.
Seuraavaksi viides rukouksen osa, seuraavat 5 minuuttia.
Olemme jakaneet yhden tunnin 12 viiden minuutin osaan.
Tietenkin on mahdollista lyhentää yhtä osuutta -
ja pidentää seuraavaa osuutta.
Seuraava osa on valvominen. Olkaa pysyvästi valveilla.
Tämä osa johtaa meidät esirukoukseen.
Missä tahansa olemmekin, -
Tallinnassa, Helsingissä, Tukholmassa, Pariisissa, -
voimme rukouksen avulla vaikuttaa kaikkialla.
Tänään olemme täällä TV7 studiossa -
ja voimme rukoilla jonkun Afrikan maan puolesta.
Jumala kuulee rukouksemme ja vaikuttaa!
Maailma edessämme on auki.
Koko maailma on internetin avulla meidän kättemme ulottuvilla.
Voimme hetkessä saada tiedon siitä, mitä toisessa päässä maata tapahtuu.
Kristittyinä meillä on etuoikeus...
Kun luemme tai näemme, -
kuinka Etelä-Afrikassa on tilanne päällä, -
tunnet kosketuksen sydämessäsi, -
sinulla on etuoikeus ja mahdollisuus tuoda se asia Jumalan eteen.
Maailma on kättemme ulottuvilla, -
samoin kaikki maailman rukousaiheet.
Meidän tulee olla valveilla.
Meidän tulee huomata myös tällaiset rukouspyynnöt.
Siirrytään maailmanlaajuisista aiheista henkilökohtaisempiin.
Seuraavan rukouksen osan otsikko on henkilökohtaiset tarpeet.
Matt 7:7: "Anokaa, niin teille annetaan, -
etsikää, niin te löydätte, koputtakaa niin teille avataan."
Samanaikaisesti meidän tulisi nähdä myös Jumalan ratkaisut, -
eli tähän osuuteen liittyy vahvasti kiitos.
Kiitämme Jumalaa Hänen siunauksistaan.
Välillä lähetämme rukousaiheemme lentoon, -
emmekä edes huomaa, että Jumala on jo vastannut.
Meidän tulee huomata, mitä rukouksen aikana tai sen jälkeen tapahtuu.
Moni kehottaa kirjoittamaan rukousaiheet paperille.
Sitten sinne voi myös merkitä, kun Jumala antaa vastauksen.
Välillä tunnemme, että pyyntömme ei vastaa Jumalan tahtoa.
Jumalan tahdossa kulkeminen on hyvin oleellista.
Tämä raamatunpaikka, jonka luit: -
Anova saa, etsivä löytää, kolkuttajalle avataan.
Minusta on hienoa huomata tässä raamatunpaikassa -
kolme eri rukouksen tasoa.
Tässä ei ole kyse kolmesta eri aiheesta.
Anojalle annetaan. Tiedät aiheen ja osaat rukoilla.
Etsiminen tarkoittaa sitä, että tiedät tilanteen -
mutta etsit vielä sitä oikeaa aihetta tai tapaa, miten rukoilla.
Kaikki ei ole vielä selvää.
Sinun on etsittävä Jumalan edessä viisautta.
Rukous on aina kaksitahoista.
Me keskustelemme Jumalan kanssa -
ja kuuntelemme, mitä Pyhä Henki haluaa sanoa.
Tämä koskee rukouksessa sanoja, mitä käytämme -
ja aiheita, jonka puolesta rukoilemme.
Olet itsekin varmasti tietoinen tilanteesta, -
jossa henkilö tulee pastorin luo rukouspyyntönsä kanssa -
ja pastori tunnistaa heti, -
miten tällä henkilöllä on elämässä jotain keskeneräistä.
Ennen kuin se asia on hoidettu, hän ei voi rukoilla.
Rukousta ei voi verrata narusta vetämiseen.
Täytyy tunnustella tilannetta.
Ovella kolkuttaminen tarkoittaa niitä tilanteita, -
jotka ovat täysin lukossa.
En ehkä pysty edes pukemaan ongelmaani sanoiksi.
Pystyn vain kolkuttamaan, -
yritän hengessäni kokea, mistä oikeasti on kyse.
Tästä tulee mieleeni esimerkki.
Kirkoissa käytetään siunattuja rukousalttareita, -
rukousliinoja, rukouslautasia.
Pitäisikö jokaisella uskovalla olla kotonaan rukouslautanen?
Virossa on korkeintaan 125 000 kristittyä.
Jokaisella voisi olla kotonaan rukouslautanen.
Tämä on mahtava tarjous yrittäjille.
Aletaan tuottamaan rukouslautasia! 125 000 on aika hyvä kappalemäärä.
Meillä voisi olla kotona rukouslautanen, -
jonka päälle asetamme rukouspyyntömme -
ja tiedämme Jumalan kuulevan ja vastaavan.
Olen sitä mieltä, -
että rukoukseen voi liittyä kaikenlaisia apuvälineitä.
Katolilaisilla on usein kädessä rukoushelmet.
Protestantit voivat katsella heitä ylhäältä alas, halveksuen.
Mutta jos se auttaa keskittymään rukoukseen, -
pitämään mielessä tietyt rukousaiheet, -
niin ilman muuta voi ottaa kaikki välineet käyttöön!
Olkoon se rukouslautanen tai rukousliina, -
jonka puolesta rukoillaan ja viedään se tietyn henkilön luo.
Rukousliinoista ja niiden tehtävästä kerrotaan Apostolien teoissa.
Kaikki, mikä auttaa meitä rukoilemaan -
ja keskittymään rukouksemme sisältöön, -
on tervetullutta!
Mutta minkään fyysisen esineen ei tulisi mennä rukouksen edelle.
Puhuimme henkilökohtaisista rukous- ja kiitosaiheista.
Kiitos johtaakin meidät seuraavaan osuuteen.
Helposti alamme itseksemme hymisemään laulunpätkää.
Se voi olla hiljainen laulunsäe omassa rukouskammiossa -
tai yhteislaulu seurakunnan kanssa.
Pidän kovasti siitä, kun ylistys muuttuu rukouslauluksi.
Siinä ei ole enää oikeaa tai väärää sävelmää, -
on vain yksi sävel - rukous.
Ylistys ja rukous kietoutuneina toisiinsa.
Voin kertoa tästä mielenkiintoisen kokemuksen.
Tämä tapahtui vuosia sitten Toivo-festivaalin yhteydessä.
Olin yksi festivaalin esirukoilijoista.
Samaan aikaan, kun ohjelma oli käynnissä, -
me istuimme rukoushuoneessa.
Sinne äänet eivät kuuluneet, -
pystyimme vain seuraamaan ikkunoista, mitä salissa tapahtui.
Meitä oli siellä huoneessa paljon ja me rukoilimme yhdessä.
Rukoilimme laulaen.
Sinne oli kokoontunut paljon muusikkoja, -
jotka yhtyivät jatkuvaan lauluun moniäänisesti.
Se oli hyvin erityinen kokemus. Me rukoilimme laulaen.
Annoimme Pyhän Hengen johtaa, -
emme edes kuulleet, mitä salissa tapahtui.
Katselimme ikkunasta ja rukoilimme, -
niinkuin Henki meitä johti, laulaen.
Olemme käyneet läpi jo monta rukouksen osaa: -
kiitos, odotus, syntien tunnistaminen, Raamatun rukoukset, -
valvominen ja esirukous, henkilökohtaiset tarpeet -
ja Jumalan siunauksista kiittäminen, -
laulu, palvominen Hengessä, ja ihan lopuksi - kuunteleminen.
Luen Saarnaajan kirjasta 5:1: - "Älä ole kerkeä suultasi, -
älköönkä sydämesi kiirehtikö lausumaan sanaa Jumalan edessä, -
sillä Jumala on taivaassa ja sinä olet maan päällä; -
sentähden olkoot sanasi harvat."
Kuunteleminen voi helposti olla rukouksen vaikein osa.
Uskon, että sitä pitää harjoitella.
Silti alusta alkaen on hyvä tiedostaa, -
että rukous ei ole monologi.
Jumala tietää jo etukäteen, mitä aiot Hänelle sanoa.
Hän ymmärtää ajatuksiasi paremmin kuin sinä itse.
Eli kun olet välittänyt Hänelle rukousaiheesi, -
jos et osaa hiljentyä ja jäädä kuuntelemaan, -
vastauksesi voi jäädä kuulematta tai huomaamatta.
Sinusta voi tuntua, että Jumalaa ei kiinnosta.
Jumala on aina kiinnostunut jokaisesta rukoilijasta.
Mutta vastaukset eivät aina tule heti -
kun olemme lopettaneet rukouksemme.
Olen huomannut, -
että varsinkin vaikeissa tilanteissa rukoillessa ja vastauksia etsiessä, -
Jumalan yksi sana riittää.
Muistan, kuinka rukoilin viime syksynä.
Se oli lauantai-ilta, halusin jo käydä nukkumaan.
Rukouksen lopuksi Jumala sanoi: -
"Tämä on minun taisteluni."
Nukuin kuin pikkulapsi sinä yönä!
Tiesin, että se ei ollut enää minun ongelmani.
Toin sen Jumalan eteen rukouksessa ja Hän vastasi!
Sain levon Jumalassa.
Vietetään siis Jeesuksen kanssa se tunti, joka voi muuttaa maailmaa!
Ollaan valveilla. Rukoustunti päättyy kiitokseen.
Olkoon jokaisella katsojalla -
syy aloittaa ja lopettaa kiitokseen.
Yksi tunti voi muuttaa maailmaa.
Suomennos: Sanna Pitko