VIRON PASTORIT AREENALLA
Hyvää päivää rakkaat katsojat!
Tervetuloa Pastorit areenalla -ohjelman pariin!
Tänään luemme Jumalan Sanaa, -
ja tarkastelemme, mitä Jumala haluaa puhua sanansa kautta.
Herra siunatkoon meitä!
Luukkaan evankeliumin viimeisessä luvussa jakeesta 13 eteenpäin -
kerrotaan ihmeellinen kertomus, -
johon kaikkien tulisi ottaa osaa.
"Ja katso, kaksi heistä kulki sinä päivänä Emmaus nimiseen kylään, -
joka on kuudenkymmenen vakomitan päässä Jerusalemista.
Ja he puhelivat keskenään kaikesta tästä, mikä oli tapahtunut.
Ja heidän keskustellessaan ja tutkistellessaan tapahtui, -
että Jeesus itse lähestyi heitä ja kulki heidän kanssansa.
Mutta heidän silmänsä olivat pimitetyt, -
niin etteivät he tunteneet häntä.
Ja hän sanoi heille: -
'Mistä te siinä kävellessänne puhutte keskenänne?'
Niin he seisahtuivat murheellisina muodoltansa.
Ja toinen heistä, nimeltä Kleopas, vastasi ja sanoi hänelle: -
'Oletko sinä ainoa muukalainen Jerusalemissa, joka et tiedä, -
mitä siellä näinä päivinä on tapahtunut?'
Hän sanoi heille: 'Mitä?'
Niin he sanoivat hänelle: -
'Sitä, mikä tapahtui Jeesukselle, Nasaretilaiselle, -
joka oli profeetta, voimallinen teossa ja sanassa -
Jumalan ja kaiken kansan edessä, -
kuinka meidän ylipappimme ja hallitusmiehemme antoivat hänet -
tuomittavaksi kuolemaan ja ristiinnaulitsivat hänet.'"
Jae 21: -
"'Mutta me toivoimme hänen olevan sen, -
joka oli lunastava Israelin.
Ja onhan kaiken tämän lisäksi nyt jo kolmas päivä siitä, -
kuin nämä tapahtuivat.
Ovatpa vielä muutamat naiset joukostamme -
saattaneet meidät hämmästyksiin. He kävivät aamulla varhain haudalla -
eivätkä löytäneet hänen ruumistaan, -
ja tulivat ja sanoivat myös nähneensä enkelinäyn, -
ja enkelit olivat sanoneet hänen elävän.
Ja muutamat niistä, jotka olivat meidän kanssamme, -
menivät haudalle ja havaitsivat niin olevan, -
kuin naiset olivat sanoneet; mutta häntä he eivät nähneet.'
Niin hän sanoi heille: 'Oi, te ym- märtämättömät ja hitaat sydämeltä -
uskomaan kaikkea sitä, minkä profeetat ovat puhuneet!
Eikö Kristuksen pitänyt tätä kärsimän -
ja sitten menemän kirkkauteensa?'
Ja hän alkoi Mooseksesta ja kaikista profeetoista ja selitti heille, -
mitä hänestä oli kaikissa kirjoituksissa sanottu.
Ja kun he lähestyivät kylää, johon olivat menossa, -
niin hän oli aikovinaan kulkea edemmäksi.
Mutta he vaativat häntä sanoen: -
'Jää meidän luoksemme, sillä ilta joutuu ja päivä on jo laskemassa'.
Ja hän meni sisään ja jäi heidän luoksensa.
Ja tapahtui, kun hän oli aterialla heidän kanssaan, -
että hän otti leivän, siunasi, mursi ja antoi heille.
Silloin heidän silmänsä aukenivat, -
ja he tunsivat hänet.
Ja hän katosi heidän näkyvistään.
Ja he sanoivat toisillensa: -
'Eikö sydämemme ollut meissä palava, -
kun hän puhui meille tiellä ja selitti meille kirjoitukset?'
Ja he nousivat sillä hetkellä ja palasivat Jerusalemiin -
ja tapasivat ne yksitoista kokoontuneina ja ne, -
jotka olivat heidän kanssansa. Ja nämä sanoivat: -
'Herra on totisesti noussut ylös ja on ilmestynyt Simonille'.
Ja itse he kertoivat, mitä oli tapahtunut tiellä -
ja kuinka he olivat hänet tunteneet, kun hän mursi leivän."
Näin evankelista Luukas kirjoitti meille -
tämän mielenkiintoisen kertomuksen.
Kerrotaan, että kaksi Jeesuksen opetuslasta -
lähti Emmaus-nimiseen kylään.
Se sijaitsee Jerusalemin lähellä, mutta ei kuitenkaan Jerusalemissa.
Tämä kertomus koostuu useista mielenkiintoisista kohtauksista.
Ne voivat olla jopa profeetallisia.
Nykyään on taipumus lähteä Jerusalemista jonnekin muualle, -
ikään kuin omaan virtuaaliseen Emmaus-kylään.
Se voi olla missä tahansa muualla paitsi Jerusalemissa.
Rakkaat ystävät!
Meidän tulee olla Jerusalemissa, jos Jeesus on niin sanonut.
Meidän tulee olla seurakunnassa, jos Jumala on niin asettanut.
Jerusalem on vertauskuva seurakunnasta.
Ei saa jättää seurakuntaa -
tapahtui siellä sitten mitä tahansa.
Tässä kertomuksessa Jeesus näki, -
että opetuslapset olivat murheellisia.
Ehkäpä sinäkin olet murheellinen.
Ehkä sinua on kohdannut onnettomuus -
tai olet joutunut kiusaukseen.
Sinulle on ehkä sattunut jotain, minkä takia olet päättänyt -
lähteä Jerusalemista eli seurakunnasta.
Ehkä päätit jättää Jumalan temppelin.
Kun opetuslapset olivat tiellä, -
Jeesus lähestyi heitä, mutta he eivät tunnistaneet häntä.
Tässä tapauksessa opetuslapsia ei ollut vain yksi, -
vaan heitä oli kaksi.
Tunnetteko sanonnan -
"samanlaiset lapset leikkivät keskenään."
Se tarkoittaa, että samankaltaiset ihmiset vetävät toisiaan puoleensa -
ja tukevat toisiaan, sillä heillä on jotain yhteistä.
Näille opetuslapsille yhteistä saattoi olla uusi ilmestys.
He ajattelivat, että heidän täytyi kiireesti lähteä Jerusalemista.
Jeesus laskeutui heidän tasolleen ja -
kolkutti heidän sydämeensä, mutta he eivät edes tunnistaneet häntä.
Siksi Jeesus kysyi, miksi he olivat murheellisia.
Heillä oli ehkä omia haaveita ja odotuksia.
Jae 21 alkaa hyvin mielenkiintoisesti: -
"Mutta me toivoimme..."
He siis toivoivat, -
että tapahtuisi näin ja näin.
He toivoivat, että Jeesus olisi tullut vapauttamaan heidät -
roomalaisista ja tullimaksuista.
Valloittajat lähtisivät maasta ja he olisivat taas itsenäisiä.
Heillä oli omat suunnitelmansa.
He tiesivät, mitä Jumalan piti tehdä, jotta he olisivat onnellisia.
Tämä koskee myös meitä.
Sanomme joskus Jumalalle, mitä hänen pitäisi tehdä, -
jotta me olisimme tyytyväisiä ja onnellisia.
Jotta meillä ei olisi vaikeuksia tai koettelemuksia, -
ja jotta saisimme elää rauhassa, -
alamme määräillä Jumalalle, mitä hänen tulisi tehdä.
Näin ei kuitenkaan käynyt.
Opetuslapset kutsuivat heidän opettajaansa profeetaksi -
ja Jumalan mieheksi, voimalliseksi sanoissa ja teoissa.
Hän teki ihmeitä ja merkkejä, -
ruokki viisi tuhatta, herätti kuolleita ja paransi ihmisiä.
Hänet ristiinnaulittiin.
Kaikki toiveet murskautuivat. Kaikki romahti.
Se oli täydellinen hengellinen romahdus.
Odotit ja toivoit jotakin, mutta mitään ei tapahtunutkaan.
Ihmettä ei tapahtunutkaan etkä tiedä, mitä sinun tulisi tehdä.
Ensimmäinen ajatus on lähteä pois Jerusalemista.
Kaksi opetuslasta lähti yhdessä Emmaukseen.
Jeesus kohtasi heidät ja alkoi puhua heidän kanssaan.
He eivät edes tunnistaneet häntä, -
eivätkä ymmärtäneet hänen olevan Jeesus.
Jeesus alkoi selittää, mitä profeetat olivat sanoneet siitä, -
mitä Jerusalemissa piti tapahtua. Se oli Jumalan suunnitelma.
Opetuslapset eivät siis ymmärtäneet Jumalan suunnitelmaa, -
vaan heillä oli oma suunnitelma.
Meilläkin on oma pieni suunnitelma, -
joka Jumalan pitäisi toteuttaa, jotta me olisimme tyytyväisiä.
Jos se ei toteudu, ihmiset pettyvät.
He loukkaantuvat, ja syyttävät seurakuntaa.
Olette ehkä kuulleet sanottavan, että seurakunnassa ei ole -
rakkautta, aitoa yhteyttä tai Pyhää Henkeä.
Ihmiset alkavat etsiä muita samankaltaisia, -
ja lähtevät kohti omaa "Emmaustaan".
Ihmettelen sitä, että vaikka nämä kaksi opetuslasta -
lähti Jerusalemista, jätti näyn ja meni omia teitään, -
Jeesus silti tuli heitä vastaan.
Hän alkoi uudelleen selittää heille kirjoituksia.
Rakkaat ystävät ja tv-katsojat, -
Jumala vie meidät takaisin Raamatun, Jumalan Sanan äärelle.
Hän sanoi, että 'eikö juuri tämä profeetallinen sana toteutunut?'
Sehän juuri toteutui.
Jae 27: "Ja hän alkoi Mooseksesta ja kaikista profeetoista -
ja selitti heille, mitä hänestä oli kaikissa kirjoituksissa sanottu."
Jeesus siis kertoi siitä, mitä hänelle piti tapahtuman.
Keskustelun aikana he saapuivat tuohon kylään.
Jeesus osoitti haluavansa jatkaa matkaa.
Hän ei siis halunnut mennä Emmaukseen.
Opetuslapset kuitenkin vaativat häntä jäämään heidän luokseen, -
sillä oli jo ilta. Ja hän meni sisään ja jäi heidän luoksensa.
Nämä kaksi opetuslasta lähestyivät kylää ja sanoivat Jeesukselle: -
"Minne olet menossa? Nythän on jo pimeää."
Tallinnassa on Kopli-niminen alue, jonka nimi on kyllä jo muuttunut.
Siellä on rosvoja, venäläisiä jne.
Miksi lähtisit minnekään? Parempi jäädä tänne aamuun asti.
Haluan painottaa sitä, että meidän tulee palata Sanaan, -
ja pitää kiinni Jumalasta.
Meidän täytyy olla sinnikkäitä rukouksessa ja sydämen asenteissa.
Meidän pitää tarttua Jumalaan emmekä saa päästää irti.
Vaikka olisitkin irrottanut otteesi Jeesuksesta, -
Jumala ei koskaan ole irrottanut otettaan sinusta.
Sinä olet ehkä luovuttanut, mutta Jeesus ei ole.
Olet ehkä menettänyt uskosi, mutta Jumala yhä uskoo sinuun.
Jumala pitää sinua kiinni oikealla kädellä.
Olet ehkä jo kääntynyt pois siltä tieltä, jonka Jumala sinulle avasi.
Olet ehkä matkalla omaan Emmaukseesi, -
jättämässä seurakunnan tai kristinuskon kokonaan.
Jumala antaa sinulle mahdollisuuden, -
jos pystyt näkemään Jeesuksen läpi Raamatun -
ja pidät hänestä kiinni.
Jae 29: "Mutta he vaativat häntä sanoen: 'Jää meidän luoksemme.'"
Jae 30: "Ja tapahtui, kun hän oli aterialla heidän kanssaan, -
että hän otti leivän, siunasi, mursi ja antoi heille."
Jos kylään saapuu kunniavieras, -
hänellä on etuoikeus siunata ja murtaa leipä.
Jotain näiden opetuslasten sydämessä -
kertoo minulle siitä, että he halusivat kunnioittaa -
erityisvierastaan, joka oli juuri jakanut heille Jumalan sanaa.
He pyysivät häntä siunaamaan ja murtamaan leivän.
Jeesus otti leivän.
Sitten hän siunasi sen, mursi ja jakoi heille.
Jeesus siis ottaa leivän, siunaa sen, murtaa ja jakaa.
Nämä samat asia tulisi tapahtua meidänkin elämässä.
Meidän tulee uskoa elämämme Jeesuksen käsiin.
Toiseksi, meidän tulee vastaanottaa hänen siunauksensa.
Sinun täytyy siis ymmärtää, että Jumala on siunannut sinut.
Vasta sitten meidät voidaan murtaa.
Olosuhteet tai ihmiset voivat myös murtaa sinut.
Mutta kun Jumala murtaa sinut, sinusta tulee siunaus muille.
Jumala on valmis laajentamaan rajojasi, -
jotta voisit olla siunaukseksi myös sinua ympäröiville ihmisille: -
perheellesi, sukulaisillesi, läheisille tuttavillesi, -
työ- ja opiskelukavereillesi, armeijatovereille -
tai jollekulle, jonka olet tavannut matkan varrella.
He ovat siis niitä, jotka tuntevat sinut ja jotka sinä tunnet.
Jumala voi käyttää sinua myös aivan tuntemattomien ihmisten kohdalla.
Näin palaamme tähän yksinkertaiseen Raamatun totuuteen: -
Meidän tulee uskoa elämämme Jeesuksen käsivarsille.
Opetuslapset uskoivat leivän Jeesuksen käsiin ja hän siunasi sen.
Usein haluamme tulla murretuiksi ilman Jumalan siunausta.
Emme ole nähneet Jumalan täyteyttä, -
tai hänen kauneuttaan ja sydäntään.
Emme ole kokeneet Jumalaa, -
ja siksi vaikeudet ja siteet murtavat meidät.
Silloin haluaisimme kiirehtiä jonnekin -
pelastamaan joku tai tekemään jotakin.
Valitettavasti juuri siellä me murrumme.
Ensin meidän täytyy uskoa elämämme Jumalan käsiin.
Meidän tulee antaa Jumalan siunata itseämme.
Jos Jumala murtaisi sinut silloin kun olet siunattu, -
hän murtaisi silloin myös siunauksen, ja sinä menisit hajalle.
Näin sinä voit toteuttaa Jumalan tahdon.
Palataan vielä kertomukseen.
Luukkaan evankeliumin 24. luvussa kerrotaan siis, -
miten Jeesus aterioidessaan opetuslasten kanssa -
otti leivän, siunasi ja jakoi heille.
Tämä avasi opetuslasten silmät.
Jae 31: "Silloin heidän silmänsä aukenivat, ja he tunsivat hänet.
Ja hän katosi heidän näkyvistään."
He tunsivat hänet, mutta hän katosi heidän näkyvistään.
He olivat juuri nähneet Jeesuksen fyysisillä silmillään.
Kuitenkin ymmärrettyään, että se oli Jeesus, -
heidän ei enää tarvinnut nähdä häntä fyysisesti, -
koska heidän hengelliset silmänsä avautuivat uudelleen.
Hengellinen sokeus vie meidät pois Jerusalemista.
Se vie meidät pois seurakunnasta.
Kiitos Herralle, että Hän on rakkaudellinen ja lempeä, -
ja hyvyydestään meitä kohtaan antaa meille mahdollisuuden.
Hän kolkuttaa sydämeemme ja ilmestyy meille.
Tässä tapauksessa opetuslapset tunsivat Jeesuksen, -
kun hän mursi leivän.
Silloin heidän silmänsä avautuivat ja he tunsivat hänet.
He sanoivat: "Sehän on Jeesus!"
"Se on meidän Herramme!"
Mutta hän katosi heidän näkyvistään.
Jeesus täytti tehtävänsä, -
kun heidän hengelliset silmänsä avautuivat.
Siksi heidän ei fyysisillä silmillään enää tarvinnut nähdä Jeesusta.
Mitä tapahtuu, kun hengelliset silmät avautuvat?
Katsotaan, mitä Raamatussa sanotaan.
Jae 32: "Ja he sanoivat toisillensa..."
Molemmat olivat siis huolissaan.
He sanoivat: "Eikö sydämemme ollut meissä palava..."
Sydämessämme palaa ensirakkauden liekki, -
koska pyhät kirjoitukset avautuivat meille.
Pysyimme Sanassa ja pidimme kiinni Jumalasta.
Emme luovuttaneet, vaan rukoilimme ja paastosimme.
Olimme uskollisia siinä paikassa, jonne Jumala meidät asetti.
Kun olet vähässä uskollinen, Jumala panee sinut paljon haltijaksi.
Kun olet uskollinen vieraassa, Jumala antaa sinulle omaa.
Näemme, että opetuslapset alkoivat puhua toisillensa.
"Eikö sydämemme ollut meissä palava, kun hän puhui meille -
tiellä ja selitti meille kirjoitukset?"
Jae 33: "Ja he nousivat sillä hetkellä ja palasivat Jerusalemiin."
Käsitättekö, ystävät, että silloin oli yö.
He olivat juuri sanoneet Jeesukselle, ettei kannata kulkea -
tuolla alueella, koska siellä liikkuu outoja ihmisiä.
He eivät halunneet, että hänelle sattuisi mitään pahaa.
Vaikka olosuhteet ympärillä olivatkin vaikeat, -
heti kun opetuslasten hengelliset silmät avautuivat, -
he eivät enää voineet jäädä vieraaseen paikkaan.
Vaikka ulkona olikin pelottavaa, heidän sydämessään paloi uusi tuli.
Hän valaisi heidän tiensä.
Jae 33: "Ja he nousivat sillä hetkellä ja palasivat Jerusalemiin."
Rakas ystävä, jos olet lähtenyt Jerusalemista, palaa takaisin.
Jos olet lähtenyt seurakunnasta tai aiot lähteä -
tai olet lähtenyt jo kauan sitten, -
sanon sinulle Herran sanan: palaa takaisin seurakuntaan.
Sytyttäköön Jumala sydämesi!
Sytyttäköön tämä sana sinussa uudelleen tulen!
Pidä kiinni Jumalasta ja hänen armostaan.
Pidä kiinni Jumalan antamista lupauksista.
Salli Jumalan ottaa sinut kuin leivän ja siunata sinut.
Anna hänen parantaa sinun haavasi ja loukkaantumisesi.
Kierrät ehkä jatkuvaa oravanpyörää ajatustesi kanssa.
Anna Jumalan vapauttaa sinut kivitaakastasi, -
loukkaantumisista ja suruista.
Anna hänen siunata sinua.
Anna Jeesuksen käsien murtaa sinut ja jakaa muille.
Tämän kautta heidän silmänsä avautuivat.
Rukoilen, että sinunkin silmäsi avautuisivat.
Olosuhteet tai poliittinen tilanne voi olla minkälainen tahansa.
Tilanteet voivat muuttua ympärilläsi tai hengellisessä ilmapiirissä.
Silloin voisit sanoa: "Minä palaan Jerusalemiin."
"Palaan Jumalan huoneeseen, seurakuntaan.
Palaan sinne, missä Jumala on."
Jae 33: "Ja he nousivat sillä hetkellä ja palasivat Jerusalemiin -
ja tapasivat ne yksitoista kokoontuneina."
Kaikki eivät siis olleet lähteneet Jerusalemista, -
vaan jotkut jäivät seurakuntaan.
Siellä on uskollisia ihmisiä.
Missä 2 tai 3 on koolla Jeesuksen nimessä, siellä hänkin on.
Sinä tarvitset Herran huonetta -
ja paikkaa, jossa on Jumalan läsnäolo.
Sinä tarvitset sitä tulta, joka tulee palamaan sydämessäsi.
Silloin hengelliset silmät avautuvat.
Sinun tulee olla siellä, missä Jumala haluaa sinun olevan.
Jae 34: "Ja nämä sanoivat: 'Herra on totisesti noussut ylös -
ja on ilmestynyt Simonille'. Ja itse he kertoivat, -
mitä oli tapahtunut tiellä ja kuinka he olivat hänet tunteneet, -
kun hän mursi leivän."
Haluaisin sinunkin saavan edes pienen kosketuksen Jeesuksesta -
ja hänen siunauksistaan elämässäsi.
Leivän murtaminen ja jakaminen tarkoittaa, että voit olla siunaus -
myös läheisillesi ja sukulaisillesi.
Kaikkialla, minne Herra sinut lähettää, voit jakaa ilosanomaa, -
että Jeesus Kristus on Herra.
Jeesuksessa oleva totuus vapauttaa ihmisen.
Olkaa siunattuja, palakoot sydämenne Herralle -
ja olkoot hengelliset silmänne auki. Jääkää Jerusalemiin!
Suomennos: Sonja Mattayev