Tere, kallid televaatajad!
Oleme teiega täna jälle saates "Pastorid areenil".
Räägime Jumala Sõnast ning loeme Piiblit.
Vaatame, mida Jumal tahab meile läbi oma Sõna öelda.
Jumal õnnistagu meid!
Loen Luuka evangeeliumi viimasest peatükist, 13.salmist.
See on hämmastav lugu, kallid sõbrad!
Arvan, et igaüks meist peaks saama osaks sellest loost.
"Ja vaata, kaks nende seast
olid minemas selsamal päeval külasse,
mis on ligi kuuskümmend vagu maad Jeruusalemast
ja mille nimi on Emmaus.
Ja nad kõnelesid isekeskis kõigest, mis oli sündinud.
Ja nende kõneledes ja vaieldes lähenes ka Jeesus ise neile
ja käis nendega.
Aga nende silmad peeti, nii et nad teda ei tunnud.
Ja ta ütles neile: "Mis kõned need on, mis te käies kõnelete isekeskis?"
Siis nad seisatasid kurvanäolistena.
Aga teine, nimega Kleopas, vastas ning ütles temale:
"Sinaks üksi elad kui võõras Jeruusalemas
ega tea, mis neil päevil seal on sündinud?"
Ta küsis neilt: "Mis?"
Aga nad ütlesid talle:
"See mis sündis Jeesus Naatsaretlasega,
kes oli prohvet, vägev teolt ja sõnalt Jumala ja kõige rahva ees,
kuidas meie ülempreestrid ja vanemad
on annud ta surma mõista ja on ta risti löönud.
Ent meie lootsime tema olevat selle, kes Iisraeli rahva lunastab;
aga peale selle kõige on täna kolmas päev, kui see sündis!
Ka mõned naised meie seast, kes puhteajal haual käisid,
on meid ehmatanud: kui nad tema ihu ei leidnud
tulid nad ja ütlesid endid näinud olevat
ka inglite nägemust, kes ütlevad tema elavat!
Ja mõningad neist, kes olid meiega, läksid hauale ja leidsid nõnda olevat,
nagu naised olid ütelnud;
kuid teda ennast nad ei näinud!"
Tema ütles neile: "Oh te mõistmatumad
ja südamest pikaldased uskuma seda kõike,
mis prohvetid on rääkinud!
Eks Kristus pidanud seda kannatama ja auhiilgusesse minema?
Ja ta hakkas peale Moosesest ja kõigist prohveteist ja seletas neile,
mis temast kõigis kirjades oli üteldud.
Ja kui nad lähenesid külale, kuhu olid minemas,
tegi ta enese eemale minema.
Ja nad käisid temale peale ning ütlesid:
"Jää meie juurde, sest õhtu jõuab ja päev veereb!"
Ja tema läks sisse nende juure jääma.
Ja sündis, kui ta nendega lauas istus,
et ta võttis leiva, õnnistas ja murdis ning andis neile.
Siis nende silmad läksid lahti ja nad tundsid tema ära!
Ja tema kadus nende silmist.
Ja nad ütlesid üksteisele:
"Eks meie süda põlenud meie sees,
kui ta teel meiega rääkis ja meile kirju seletas?"
Ja nad tõusid samal tunnil ja läksid tagasi Jeruusalemma
ja leidsid koos olevat need üksteistkümmend
ja kaaslased, kes ütlesid:
"Issand on tõesti üles tõusnud ja Siimonale ilmunud!"
Ja nemad ise jutustasid, mis teel oli sündinud
ja kuidas nad tema olid leiva murdmisest ära tunnud."
Sellist huvitavat lugu kirjeldas meile evangelist Luukas.
Mida me siin näeme?
Näeme, et kaks Jeesuse jüngrit läksid külla, mille nimi oli Emmaus.
See ei ole Jeruusalemmast väga kaugel,
kuid see pole siiski Jeruusalemm.
Kogu jutustus on täis huvitavaid kujundeid.
Huvitavaid ehk isegi prohvetlikke momente.
Tänapäeval on tendents jätta Jeruusalemm ja minna mujale.
Minna virtuaalsesse Emmausse. Olla virtuaalses koguduses.
Ükskõik kus, peaasi, et mitte Jeruusalemmas.
Kallid sõbrad! Kui Jeesus ütles, et peame Jeruusalemmas olema,
siis seda ka peame.
Kui Jumal on nii kehtestanud, et peame koguduses olema,
siis peame.
Lubage mul paralleele tõmmata.
Kujund Jeruusalemm, millest Jumal siin räägib,
on kogudus igaühele meist.
Kogudust ei tohi jätta ega sealt ära minna,
ükskõik, mis seal ka ei juhtuks.
Näeme, kuidas selles loos, et Jeesus märkas,
kuidas kaks jüngrit kurvastasid millegi üle.
Võib-olla on ka sind mingi kurvastus tabanud.
Sinuga on mingi õnnetus juhtunud
või mingi komistus või kiusatus on su teel.
Võib-olla on veel midagi su peale kuhjunud.
Sa valisid enda arvates parima ja õigema lahenduse -
lahkuda Jeruusalemmast.
Lahkuda kogudusest ja jätta võib-olla Jumala koda.
Huvitav, et kui nad olid teel, ei suutnud nad Jeesust ära tunda.
Võin öelda veelgi enam -
tavaliselt sellised inimesed leiavad üksteist.
Mitte üks jünger ei läinud, vaid neid leidus kaks.
Teate sellist ütlemist, mis vene keeles kõlab nii:
"Kalur tunneb kalurit juba kaugelt."
Selline tunne, et inimesed, kes komistavad ühtemoodi,
leiavad üksteist. Nad leiavad midagi ühist.
Antud juhul uue Emmause, uue nägemuse.
Näevad, et Jeruusalemmast peab põgenema.
Jeesus tuleb nende juurde ja koputab nende südamele.
Ta tuleb nende juurde, kuid nad ei tunne Teda isegi ära.
Ta küsib neilt, mille üle nad kurvastavad?
Mis on juhtunud?
Neil olid ilmselt omad unistused ja ootused.
21.salm algab väga huvitavalt:
"Meie lootsime tema olevat..."
Nagu selgub, oli neil lootus.
Nad lootsid, et läheb nii ja nii.
"Me lootsime, et kui Jeesus tuleb, vabastab Ta meid roomlastest."
"Me pääseme nendest maksudest."
"Okupandid lähevad meie maalt minema."
"Saame jälle iseseisvaks ja vabaks."
Lühidalt öeldes - neil on omad plaanid.
Nad teavad juba, mida Jumal peab tegema,
et neid õnnelikuks teha.
Meie elus toimub sama.
Me räägime mõnikord Jumalale, mida Jumal peaks me elus tegema,
et meil oleks hea ja et me poleks õnnetud.
Et meil ei oleks raskeid üleelamisi ja raskusi.
Et meil oleks vaikne ja rahulik.
Jumal peaks tegema seda ja toda.
Hakkame Jumalale ette kirjutama, mida ta peaks me elus tegema.
Kuid seda ei toimunud.
Jüngrid nägid, et nende õpetaja on prohvet -
vägev teolt ja sõnalt.
Imeteod, 5000 inimese toitmine, surnuist üles äratamine,
paljude tervendamine.
Jeesus on surmatud.
Kõik lootused luhtunud. Kõik on kokku varisenud.
Täielik laostumine. Täielik vaimne laostumine.
Nad ootasid midagi ja lootsid midagi toimuvat.
Midagi ei toimunud, ei mingeid imetegusid.
Sa ei tea, mida ette võtta.
Ainsa lahendusena tundub põgenemine.
Peab Jeruusalemmas tlahkuma.
Kaks jüngrit leiavad üksteist ja põgenevad Emmausesse.
Jeesus läheb neile vastu, ja hakkab nendega rääkima.
Nad isegi ei tunne Teda ära.
Nad ei saa aru, et see on Tema.
Jeesus hakkab neile rääkima, et selgitada provetite kuulutustest,
mis peab Jeruusalemmas juhtuma.
Näitab, et see oligi Jumala plaan.
Jüngrid ei mõista Jumala plaani, sest neil on oma plaan.
Meie päevil on täpselt samamoodi.
Meil on oma väike plaanike
ja me ootame, et Jumal selle täidaks.
Meil peab olema pehme ja kena.
Kui seda aga ei toimu, siis inimesed pettuvad.
Komistavad ja solvuvad.
Koguduses ei ole seda ja teist.
Olete ehk teiegi kuulnud, et koguduses ei ole armastust,
ei ole õiget osadust, kristlikku vaimu või pole üldse Püha Vaimu.
Inimesed hakkavad gruppidesse kogunema
ja endale sarnaseid leidma.
Hakkavad jutumärkides suunduma oma Emmausse.
Mind hämmastab Jeesuse puhul see,
et Ta läheb ikkagi nendele jüngritele vastu.
Nad on jätnud oma nägemuse
ja otsustanud Jeruusalemmast oma teed minna.
Kui Jeesus nad leiab,
hakkab Ta neile jälle pühakirjast rääkima.
Kallid sõbrad, õed-vennad, televaatajad!
Jumal toob meid tagasi oma Sõna juurde, Piibli juurde.
Ta näitab, kas mitte see prohvetlik sõna ei saa tõeks.
Enne teid läks ju see kõik täide.
Alates Moosesest ja kõikidest prohvetitest
Ta selgitab ja jutustab omaenda tulemisest
terve selle vestluse vältel.
Nad jõuavad juba selle asula juurde
ja Jeesus näitab kogu oma olemusega,
et Ta tahab edasi minna.
Ta ei ole nõus Emmausesse minema.
Jeesus jätkab oma teekonda.
Jüngrid püüavad Teda peatada ja kutsuvad endaga.
Õhtu jõuab ja päev veereb.
Jeesus jääbki nendega ja läheb sisse.
Tallinnas on selline piirkond nagu Kopli.
Seal liiguvad bandiidid, venelased.
"Milleks veel kuskile edasi minna? Jääme parem siia ööbima!
Oota parem ja lähed võib-olla hommikul."
Nad hoiavad Teda endaga.
Tahan rõhutada, et peame pöörduma tagasi Jumala Sõna juurde
ja peame mingitel hetkedel Jumalast kinni hoidma.
Peame hoidma Teda oma palvetes ja südamehoiakutes.
Peame Temast kõvasti kinni hoidma ja mitte käest laskma.
Veelgi enam...
Ütleksin, et kui sina oledki Jumala käest lahti lasknud,
siis Tema pole sinust küll lahti lasknud.
Sina oled võib-olla alla andnud, aga Jeesus sinu suhtes mitte.
Sina oled võib-olla usu kaotanud, aga Jumal jätkab sinusse uskumist.
Jumal hoiab jätkuvalt kinni sinu paremast käest.
Oled võib-olla täna juba oma õigelt teelt,
mille Jumal on sinu jaoks avanud, vasakule kaldunud.
Lähed võib-olla oma virtuaalsesse Emmausse.
Jätad oma koguduse.
Oled võib-olla täna valmis kristlusest üldse välja astuma.
Aga Jumal annab sulle võimaluse.
Kui oled võimeline nägema terves Jumala Sõnas Jeesust
ja hoiad Temast kinni.
Näeme 29. salmis, et nad käisid Talle peale
ja ütlesid: "Jää meie juurde!"
30.salm:
"Kui ta nendega lauas istus, võttis leiva, õnnistas ja murdis
ning andis neile."
Kui sinu kodus on auväärne külaline,
siis eesõigus palvetada ja leiba murda, antakse just talle.
Mulle tundub, et midagi nende tegelaste südames
andis neile võimaluse näidata oma heasoovlikkust.
Austada sellega auväärset külalist,
kes oli neile äsja rääkinud Vanast Testamendist
ja näidanud erinevaid kirjakohti.
Nad annavad Talle leiva ja paluvad palvetada.
Jeesus võtab leiva, õnnistab seda, murrab tükkideks ja jagab.
Õnnistab, murrab ja jagab.
Meie elus peavad aset leidma kõik need etapid.
Peame oma elu Kristuse kätesse usaldama.
Elama läbi Tema õnnistuse.
Peame Jumala läbi elama, et mõista, et oleme Jumala poolt õnnistatud
ja alles pärast seda olema murtud.
Veelgi enam -
Jumal on valmis kasutama sind ka nende inimeste heaks,
keda sa isegi ei tunne. Ja kes samuti ei tunne sind.
Pöördume tagasi nende lihtsate piiblitõdede juurde.
Me peame olema Kristuse käteks. Usaldama oma elu Talle.
Nii nagu nad andsid leiva Jeesuse kätte.
Ta võttis selle ja õnnistas.
Tihti kiirustame murtuks saamisega,
ilma, et oleksime läbi elanud Jumala õnnistusi.
Me ei ole Jumalat läbi elanud.
Me ei ole tunnetanud Tema täiuslikkust ja kaunidust;
Tema südant.
Oleme murtud oma valude ja kammitsuste tõttu.
Tahame kiirustada ja kedagi päästa.
Midagi korda saata, teha ja teenida.
Kahjuks aga me murdume selles.
Miks nii juhtub?
Esmalt peame olema Jumala kätes.
Usaldama oma elu Talle.
Uskuma ja usaldama Jumalat.
Lubama Tal end õnnistada.
Kui Jumal murrab sind õnnistatuna, siis Ta murrab ka õnnistust.
Sa oled murtud kui õnnistus ja laiali jagatud.
Nii saad täita Jumala tahet.
Pöördume tagasi teksti juurde.
Näeme Luuka 24:30, et kui Jeesus istus koos nende jüngritega lauda,
võttis Ta leiva, õnnistas seda ja murdis ning andis neile.
See tegevus avas nende silmad.
Kirjutatud on, et nende silmad avanesid
ja nad nägid Teda.
Seejärel Ta kadus nende silmist.
Nad tundsid Ta ära, kuid Ta kadus.
Vaatamata sellele,
et Jeesus oli nende füüsilistele silmadele just nähtav.
Pärast seda, kui nad Ta ära tundsid,
ei olnud neil enam vaja füüsiliste silmadega näha,
sest nende vaimusilmad avanesid.
Kallid sõbrad!
Vaimne pimedus ajab meid Jeruusalemmast minema,
viies meid eemale kogudusest.
Tänu Jumalale, et Jumal leiab oma armastuses,
alandlikkuses ja õilsuses meie vastu teed
ja võimalused avaneda.
Koputada meie südametele ja meile veelkord avaneda.
Antud juhul näeme, et jüngrid tundsid Jeesuse ära,
kui Ta murdis leiba.
Kui Ta seda tegi ja selle lõpetas, siis nende silmad avanesid.
Nad tundsid Ta ära!
Nad ütlesid, et tundsid Ta ära!
"Me saime nüüd aru - see on ju Jeesus! Meie Issand!
See on Tema!"
Kuid siis Ta kadus.
Tema ülesanne oli täidetud.
Nende vaimsed silmad avanesid.
Füüsilised silmad ja Jeesuse füüsiline ilmumine
ei omanud enam tähtsust.
Nende silmad olid avanenud.
Mis juhtub, kui vaimsed silmad avanevad?
Vaatame teksti, kus Piiblis näeme 32.salmis järgmist:
"Nad ütlesid üksteisele, eks meie süda põlenud."
Meie süda on jälle süttinud.
Esimese armastuse tuli põleb jälle!
Me süda põleb jälle, sest meile seletati pühakirja.
Me suutsime Jumalast kinni hoida. Me ei andnud alla!
Hoidsime Teda palvetes. Hoidsime Teda paastus.
Me hoidsime Teda, sest alandusime.
Jäime ustavaks seal, kuhu Jumal meid asetas.
Kui oled ustav väheses, paneb Jumal sind valitsema palju üle.
Kui oled ustav võõra asjades, annab Jumal sulle su enda oma.
Me näeme, et nad hakkasid kõnelema üksteisele
põlevast südamest,
kui Jeesus nendega rääkis ja kirju seletas.
33.salmis tõusid nad samal tunnil ja läksid tagasi Jeruusalemma.
Kujutage ette sõbrad! Väljas on öö.
Nad on just palunud Jeesusel selles kandis mitte ringi liikuda.
Selles paigas elavat pehmelt öeldes imelikud inimesed.
"Kahju Jeesus, kui Sinuga midagi juhtub."
Sellepärast pidasidki nad Teda kinni nagu mäletate.
Selles raskes ümbritsevas olukorras,
kus nende vaimsed silmad olid avanenud,
ei suutnud nad enam seal võõras paigas viibida.
Nad ei saanud selles vales paigas enam olla.
Vaatamata sisemisele hirmule, oli neis uuesti tuli süttinud
ja see valgustas nende teed.
33.salm, ütleb,
et nad tõusid samal tunnil ja läksid tagasi Jeruusalemma.
Kui sa oled täna Jeruusalemmast lahkunud,
pöördu sinna tagasi.
Kui oled kogudusest lahkunud, või planeerid seda,
või oled juba ammu sealt lahkunud..
Ütlen sulle Jumala sõnadega: pöördu tagasi Jumala kotta!
Las Jumal süütab su südame!
Las see sõna õhutada taas üles tule! Hoia Jumal oma elus!
Hoia kinni Tema armust, heldusest ja tõotustest, mida Ta kingib.
Luba Jumalal haarata sind nagu leiba.
Luba Jumalal end õnnistada, tervendada haavadest,
komistustest, solvumistest.
Masinlikust toimetamisest.
Luba Jumalal end vabastada kõigist koormatest ja kividest,
mida sa kannad.
Solvumistest, sapist ja kibedusest.
Luba end õnnistada.
Luba Jumala kätel, Jeesuse kätel, end murda ja jagada teistele.
Selles tegevuses avanesid nende silmad.
Ma palun Jumalat,
et ka sinu silmad avaneksid, kallis sõber!
Vaatamata sündmustele, mis toimuvad täna poliitikas.
Vaatamata kõigele, mis toimub väljaspool sinu kodu,
vaimsetes sfäärides või kuskil mujal.
Võiksid öelda: pöördun tagasi Jeruusalemma,
Jumala kotta, kogudusse.
Pöördun tagasi sinna, kus on Jumal.
33.salm: "Nad tõusid samal tunnil ja läksid tagasi Jeruusalemma
ja leidsid koos olevat need üksteistkümmend ja kaaslased."
Kujutate ette - mitte kõik ei jätnud Jeruusalemma.
Mitte kõik ei jätnud kogudust.
Kõik ei lahkunud, vaid keegi ka jäi.
Seal on ustavad inimesed, sest Jumal on nende keskel.
Seal, kus kaks või kolm on Jeesuse nimel kogunenud,
on ka Tema nende keskel.
Sõber, sa vajad ekklesiat, Jumala koda.
Vajad kohta, kus on Jumal.
Vajad põlevat tuld oma südames.
Kui vaimsed silmad on avatud, pole vaja Emmausse minna.
Peab minema sinna, kus Jumal tahab, et sa oleksid.
Peab olema Jeruusalemmas!
Nad tulid 12.apostli juurde,
öeldes, et Jeesus on tõesti üles tõusnud ja Siimonale ilmunud.
Nemad ise jutustasid, mis teel oli sündinud
ja kuidas nad Jeesuse leivamurdmisest ära tundsid.
Kallis, sõber! Tahan, et ka sina tunneksid Jeesuse ära.
Võib-olla sellises väikeses imes, nagu leivamurdmine.
Et tunneksid Tema käsi, Tema puudutust
ja Tema õnnistusi oma elus.
Et Ta saaks sind murda ja jagada.
Et saaksid olla õnnistuseks mitte ainult endale,
vaid ka oma sugulastele, lähedastele ja end ümbritsevatele inimestele.
Et seal, kuhu Jumal sind tahab saata, saaksid kuulutada rõõmusõnumit,
et Jeesus Kristus on Issand.
Kogu tõde, mis teeb inimese vabaks, on peidetud Jeesusesse.
Olge õnnistatud!
Põlegu teie südamed Jumalale
ja olgu te vaimsed silmad alati avatud!
Jääge Jeruusalemma!
Tõlge: Airi Kaljukivi