PASTORIT AREENALLA Enno Tuulik 4/4
Tervetuloa ohjelmaan!
Olen pastori Enno Tuulik Hiidenmaalta.
Rakas katsoja, aiheenamme on Jumalan rakkaus.
Paavalin kirje Filemonille kuuluu -
Uuden Testamentin kauneimpiin rakkaudellisiin kirjeisiin.
Sitä voisi sanoa paimenen kirjeeksi.
Kiinnitämme huomiomme nyt tähän yhteen lukuun.
Luen ensin kirjeen alusta.
Paavali, Kristuksen Jeesuksen vanki ja veli Timoteus rakkaalle -
Filemonille, työtoverillemme, ja Appialle, sisarellemme, ja -
Arkippukselle, taistelutoverillemme ja sinun kodissasi kokoontuvalle -
seurakunnalle. Armo teille ja rauha Jumalalta, meidän Isältämme, -
ja Herralta Jeesukselta Kristukselta!
Minä kiitän Jumalaani aina, muistaessani sinua rukouksissani, -
sillä minä olen kuullut sinun rakkaudestasi ja uskostasi, -
joka sinulla on Herraan Jeesukseen ja kaikkia pyhiä kohtaan;
ja rukoukseni on, että sinun uskosi, se usko, joka meille on -
yhteinen, olisi väkevä kaiken hyvän tuntemisessa, mikä meillä -
Kristuksessa on. Sillä minä olen saanut paljon iloa ja lohdutusta -
sinun rakkaudestasi, koska pyhien sydämet ovat virvoittuneet sinun -
kauttasi, veljeni. Sentähden, vaikka minulla Kristuksessa on -
paljon rohkeutta käskeä sinua tekemään, mitä tehdä tulee, -
niin rakkauden tähden minä kuitenkin mieluummin pyydän, -
ollen tämmöinen kuin olen, minä vanha Paavali, ja nyt myös -
Kristuksen Jeesuksen vanki -
pyydän sinua poikani puolesta, jonka minä kahleissani synnytin, -
Onesimuksen puolesta, sinulle ennen hyödyttömän, mutta nyt sekä -
sinulle että minulle hyödyllisen; hänet minä lähetän sinulle -
takaisin, hänet, se on: oman sydämeni.
Olisin tahtonut pidättää hänet tykönäni, että hän sinun -
sijassasi olisi palvellut minua, joka olen evankeliumin tähden kahleissa.
Luen vielä 19. jakeesta eteenpäin.
Minä, Paavali, kirjoitan omalla kädelläni: "Minä sen maksan";
saattaisimpa sanoa: pane se omaan laskuusi; sillä sinä olet velkaa -
oman itsesikin. Niin, veljeni, jospa saisin sinusta hyötyä -
Herrassa; virvoita sydäntäni Kristuksessa.
Kirje on kauneimpia kuvauksia Jumalan lasten yhteydestä.
Sen kirjoitti apostoli Paavali, joka sanoi olevansa vanki.
Hän oli Herran vanki sekä tuolloin vangittuna vankilassa.
Hän sanoi olevansa vanha Paavali.
Hän siis kirjoitti kirjeen elämänsä ehtoopuolella.
Minkä puolesta apostoli Paavali taisteli?
Filemonin puolesta rukouksessa.
Hän kirjoittaa kahdesta asiasta.
Rakkaudesta pyhiä kohtaan ja uskon vahvistumisesta.
Että usko Herraan voimistaisi Jumalan lasten yhteyttä.
Puhun jälleen Jumalan rakkaudesta, -
koska se on nykyäänkin niin tärkeä aihe.
Jeesus kuvasi tätä aikaa epäoikeudenmukaisuuden ajaksi.
Monien rakkaus laimenee.
Myös uskovien rakkaus.
Tukeudumme itseemme, omiin kykyihin ja järkeen.
Mutta itseriittoisuuden voima ei tahdo riittää.
Ihmeellinen Jumalamme valaa -
meihin taivaallista rakkautta.
Jumalan rakkaus edellyttää valmiutta -
jakaa rakkautta lähimmäisillemme.
Jumala toivoo meidän ymmärtävän tämän.
Ehkä parhaimpana esimerkkinä pidän Corrie ten Boom:ia, joka -
juutalaisvainojen aikaan sai tuomion natseilta ja -
suljettiin Hollannissa vankilaan.
Siellä hän menetti koko perheensä ja monia uskontovereitaan.
Hän kertoo, miten Jumalan ihmeen kautta hän vapautui vankilasta.
Toisena joulun pyhänä pantiin vangit riviin.
Huudettiin viiden vangin nimet ja sanottiin: "Olette vapaita."
Myöhemmin kävi ilmi, että tämä oli työntekijän inhimillinen erehdys.
Corrielle se oli vastaus rukoukseen.
Hän selvisi hengissä vapauteen.
Toiset vankitoverit kuolivat.
Vankileirissä oli saatu profetia hänen sisarensa kautta:
"Sinä, Corrie , olet rakkauden kanava ja viet rakkauden sanomaa -
koko maailmaan. Sinut tullaan vapauttamaan.
Jaa sanomaa kaikkialle ja kerro, että Jumala on rakkaus."
Rukoillessaan Corrie sanoi Jumalalle, että -
johdata minut minne ikinä haluat, mutta älä Saksaan!
Sillä hän tunsi pelkoa ja kauhua saksalaisia kohtaan.
Olivathan vanginvartijat ja hirmuvallanpitäjät saksalaisia -
noina kauhistuttavina sotavuosina.
Kuitenkin eräänä rukoushetkenä Amerikassa ollessaan Corrie koki, -
että Taivaat on suljettu ja Jumala sanoo hänelle:
"Tahdon, että lähdet Saksaan."
Voimme kuvitella miltä hänestä tuntui, kun hän sitten -
eräänä pyhänä puhui Hampurin kirkossa Jumalan rakkaudesta ja -
huomasi kuulijoitten seasta vanginvartijan.
Tuo mies oli pahoinpidellyt julmasti vankeja leirissä, -
sillä aika oli pahuudellista.
Hän sanoi sydämessään Jumalalle, ettei haluaisi kohdata miestä.
Jumalanpalveluksen jälkeen hän poistui kirkosta.
Corrie huomasi vanginvartijan tulevan kirkosta muiden mukana.
Mies kävelee pitkin askelin häntä kohti -
säteilevä hymy kasvoillaan ja jo kaukaa kädet ojennettuina:
"Cornelia, oli hienoa kuulla Jumalan rakkaudesta!
Kaksi vuotta sitten koin ihmeen. Minusta tuli Jumalan lapsi!"
"Jumala antoi menneisyyden syntini anteeksi, mutta -
oletko sinä valmis antamaan minulle anteeksi?"
Cornelia kertoo olleensa suuren ahdistuksen vallassa:
Kaikki sota-ajan kauheudet ja menetykset lankesivat päälleni, -
enkä saanut sanaakaan sanottua.
Hän ei voinut muuta, kuin rukoilla sydämessään:
"Herra, auta minua! Mitä minun tulee tehdä?"
Silloin Taivaat aukenivat ja -
Pyhän Hengen rakkaudellinen voima laskeutui hänen ylitseen.
Cornelia puhkesi kyyneliin ja ojensi kätensä vartijan puoleen.
"Veli, annan sinulle anteeksi sillä Jeesus on armollinen minulle."
Hän lisää, että meidän ei tule pidätellä rakkautta, -
vaan olemme kanavia rakkaudelle.
Jumalan rakkaus kulkeutuu maailmaan kauttamme.
Ihmisten, seurakuntien, kirkkojen ja rukousten kautta virtaa rakkaus.
Jumala ei voi antaa rakkautta, jos emme jaa sitä lähimmäisillemme.
Mikäli kanavamme ovat tukossa, -
elämme maailmassa, missä ei ole anteeksiantoa.
Uskon, että sinun sydämesi, rakas katsoja -
ei ole tänään suljettu.
Jeesus lausui ristillä tärkeän rukouksen:
Isä, anna heille anteeksi, sillä he eivät tiedä, mitä tekevät.
Kohtaamme elämässä usein ihmisiä, -
jotka jäävät meille jotain velkaa.
Läheisissä ihmissuhteissakin, kuten perhe-elämässä -
voimme tulkita tapahtumia väärin.
Esimerkiksi toisen päänsäryn voi toinen tulkita rakkaudettomuudeksi.
Olemme erehtyväisiä.
Voimme tehdä sivuseikoista päätelmiä.
Jumala haluaa meidät kanaviksensa -
tähän tuskien täyttämään maailmaan.
Sain eilen puhelun itkuiselta äidiltä.
Hän oletti minun tietävän perheensä tapahtumista.
Yksi lapsista oli tehnyt itsemurhan.
Äidin toivoi minun saattelevan lapsensa rukouksin tuonpuoleiseen.
Tunnistin sydämessäni selkeän johdatuksen.
Rakkaudellisen johdatuksen.
Emme osaa kuvitellakaan, mitä rakastavan äidin sydämessä liikkuu.
Tuollaisessa raskaassa tilanteessa on Jumalan rakkaus voimallista.
Toisinaan me Jumalan sulhaset toteamme, ettemme voi -
jakaa Jumalan sanaa tämän kaltaisessa tilanteessa.
Mutta Jumalan kasvojen edessä sanon, että kyllä voimme.
Sillä Jumala on rakkaus.
Totisesti kuuluu rakkauteen armo.
Sillä maailmallista tuskaa ei lievitä tuomitseminen -
eivätkä kovat käskyt.
Vikojemme moittiminen ei auta.
Vain siitä on apua, että me avaamme sydäntemme rakkauden kanavat.
Että annamme rakkauden virrata rukouksessa Jumalalle ja -
lähimmäiselle, jonka elämän täyttää tuska.
Paavalin kirjeeseen Filemonille tukeutuen sanoisin -
kaikille uskoville ja maailmallisille ihmisille, -
että lukiessamme Raamattua löydämme siitä paljon kauneutta.
Saamme osaksemme rakkautta uskovien yhteydessä.
Nykyaikana, mitä Jeesus kuvasi epäoikeudenmukaisuuden ja -
rakkaudettomuuden ajaksi, voimme tuntea vahvan kutsumuksen.
Saatamme kokea jumalyhteyden katkeamisen siitä syystä, -
että emme rakasta toisiamme.
Kun emme hyväksy toisiamme tai emme osaa antaa anteeksi.
Perimmäinen ongelma on se, ettemme tahdo pukeutua Jumalan rakkauteen.
Meidän tulee voittaa itsemme, vaikka olemme hengessä vapahdetut!
Daavidin tavoin voimme sanoa, että olkaamme hengessä iloiset ja -
ja luottakaamme Jumalaan.
Mutta se ei yksin riitä pelastukseen.
Elämme kiusausten ympäröiminä ja alttiina viettelyksille.
Voimme arjessa unohtaa Jumalan rakkauden.
Meillä voi olla tuomitseva sydän.
On lohdullista lukea Jumalan rakkaudesta lapsiaan kohtaan.
Raamatun kirjeissä kuvaillaan, millaista Jumalan rakkaus on.
2. Korinttolaiskirjeessä 5:17 lukee, että kun ihminen on
Kristuksessa, hänet luodaan uudelleen.
Vanha jää ja uusi on syntynyt elämään.
Uuden Testamentin sanoma on hyvin selkeä.
Apostoli Paavali kirjoittaa kirjeissään -
Pyhän Hengen valaisevan meitä.
Ne eivät ole ihmisen, vaan Jumalan sanoja.
Meitä on kehotettu jättämään kateus, kurjuus, turhuus, -
menneisyys ja pahuus.
Aikuisina voimme ravita itsemme vahvalla hengen ravinnolla.
Tästä Pietari puhuu kirjeessään.
Alkukielinen Raamattu kertoo vanhan hylkäämisestä voimallisesti.
Kuin riisuisi ripeästi takkinsa ja heittäisi sen pois.
Heitä vanha pois ja ota uusi tilalle Kristuksessa!
Täyty Jumalan rakkaudesta joka ikinen päivä.
Tätä Jumala meiltä odottaa.
Niin voimme toimia hengellisessä työssä siunaukseksi.
Jumalan armo ja parantava voima -
hoivaa ihmislapsia.
Eräässä seurakunnassa Amerikassa tehtiin tiedustelu koskien siellä -
pitkään palvellutta pastoria, joka oli jo edesmennyt.
Seurakuntalaisilta kysyttiin, mitä he muistavat tuosta henkilöstä.
Kyselylomakkeet kerättiin ja vastaukset luettiin.
Kävi ilmi, etteivät ihmiset muistaneet pastorin puheita.
Kyselyvastausten punaisena lankana -
oli sanoma: Hän rakasti meitä kaikkia!
Tämä Jumalan sulhanen rakasti jokaista.
Uskon, ettei hänen rakkautensa kummunnut ihmisyydestä.
Pastori oli täyttynyt rakkaudesta.
Hän oli ymmärtänyt sen tärkeän totuuden, että -
ihmisen tulee toimia rakkauden kanavana.
Vanha Paavali, vanki ja eletyn elämän paino harteillaan, -
Kristuksen vuoksi koeteltu monilla matkoillaan, -
kääntyy Filemonin puoleen.
En lukenut kirjeestä kohtaa, -
missä kerrotaan Filemonin kodista paenneesta orjasta.
Orjuus oli Rooman valtakunnassa tuolloin tavallista.
Paavali oli saattanut Filemonin Kristuksen läheisyyteen.
Onessimus oli tuo orja, jonka puolesta Paavali rukoili.
Tosikristitty Filemonin kotona seurakunta kokoontui.
Alkuseurakuntien aikaan ei ollut suuria seurakuntakoteja, -
jotka olisi pyhitetty Kristukselle.
Seurakunta oli siellä, missä kaksi tai kolme uskovaa kohtasi.
Virolaisetkin kokivat neuvosto- aikana kirkkojen sulkemisen.
Meillä Hiidenmaalla rakennettiin kaunis pyhäkkö, -
mikä naamioitiin suola- ja jauhomakasiiniksi.
Pyhäkköön ratsastettiin sisään ja -
alttarin edustalla oli kääntöpaikka.
Kauniit sisätilat tuhottiin.
Tämä pyhäkkö oli pehtoreitten kotikirkko.
Siellä oli tammesta työstetyt penkit, saarnastuoli ja urut.
Ne kaikki tuhottiin.
Mutta Jumalan seurakunta ja Kristuksen kirkko säilyi.
Maailman missionuorten johtaja on sanonut, että kun -
kaksi uskovaa nuorta kohtaa rautatieasemalla, he rukoilevat -
ja siinä on seurakunta.
Tai kun pieni ryhmä kokoontuu niityllä.
Näin toimittiin Hiidenmaallakin yli 135 vuotta sitten.
Jumalan lapset kokoontuivat niitylle muistelemaan Herraa.
He rukoilivat ja kunnioittivat leipää syömällä Herraansa.
Vastoinkäymisiä riitti:
Lukutaito oli kehnonlaista.
Ihmiset seisoivat tuntikausia rukoillen.
He saivat osakseen paljon rakkautta Jumalalta.
Näin ovat vanhat uskovat kertoneet, -
sillä itse en ole saanut niin vanhoja aikoja kokea, -
täytänhän vasta 70 vuotta.
Jumalan lasten välillä vallitsi voimakas side.
Käsikynkässä he kävelivät pyhäkköönsä.
Veljet halasivat ja suutelivat toisiaan pyhästi, mitä -
synnintäyteisenä nykyaikana pidetään pahana asiana.
Mutta Raamatussa kerrotaan näistä uskovien rituaaleista.
Paavali kuvaa tätä kauniisti kirjeessään Filemonille.
Paavali sanoo, että hänellä on Kristuksessa uskallusta käskeä -
Filemonia, mutta hän tyytyy rukoilemaan.
Kysyn sinultakin, rakas katselija, -
onko meillä rakastava vaiko tuomitseva sydän?
Oli hyödytön mies, josta nyt on hyötyä sinulle ja minulle.
Paavali halusi pitää entisen orjan itsellään.
Mistä oli kysymys?
Paavali oli itse vangittuna.
Rooman imperiumissa oli tapana antaa vangin elää kotonaan.
Tästä kerrotaan Apostolien tekojen viimeisessä luvussa.
Siinä Paavali matkasi Roomaan mennäkseen oikeuden eteen.
Vanginvartija, jonka vastuulla Paavali oli, antoi hänen asua -
kaksi vuotta tavallisessa talossa.
Paavali sai ottaa vastaan vieraita ja jakaa ilosanomaa kaikille.
Mutta hän ei saanut lähteä ulos saarnaamaan Jumalan sanaa.
Kirjeessä Filemonille Paavali toivoi saavansa käyttää -
orja-poikaa apunaan evankeliumin levittämiseen.
Mutta Paavali lähetti orja-pojan takaisin Filemonille.
Paavali vielä lupaa maksaa omistaan Filemonille, -
jos orja on hänelle jotain velkaa.
Paavali antoi allekirjoituksensa.
Luin eräästä uskovasta isästä, -
joka maksoi kodittomien laskuja.
Miksi?
Hänellä oli tunne, että hän voi siten maksaa vuokraa Jumalalle.
Isällä oli koti, ruokaa ja vaatteita päälle pantavaksi.
Hän osoitti kiitollisuuttaan maksamalla laskuja.
Elämme maailmassa, missä miljoonat näkevät nälkää.
Monissa maanosissa kärsitään ruoan puutteesta.
Miljoonat pakenevat sotaa.
Täällä meidän uskovien asiat ovat mallillaan -
ja kuulumme rikkaimpien maiden joukkoon.
Meillä on koti, ruokaa ja vaatteet.
Monilla on pankissa säästöjä ja taskuissa rahaa.
Meillä on mahdollisuuksia auttaa lähimmäisiämme.
Avuntarvitsijoita riittää.
Tuo uskova isä siis maksoi kodittomien kuluja -
hyvinvoinnistaan kiitollisena Jumalalle.
Hänellä oli kaunis ajatus sydämessään!
Voimme rohkaista toisiamme samanmoisiin tekoihin.
Voisimme unohtaa hyötyajattelua.
Kuten rakas apostolimme Paavali, uskontoverimme, -
sanoi Filemonille, että hänellä olisi Kristuksessa -
rohkeutta käskeä, mutta hän halusi rakkaudellisesti pyytää.
Rakas Pastorit areenalla -ohjelman katsoja, -
en halua käskeä sinua tekemään hyvää, vaan -
pyydän sinua, sillä hyvyys kantaa satoa Taivaan kotiin.
Jeesus puhui käytännöllisesti:
kun olin nälkäinen, te annoitte minulle syötävää -
ja ollessani sairas, te kävitte tervehtimässä minua.
Kun olin koditon, te annoitte minulle suojapaikan.
Tästä voimme lukea Matteuksen evankeliumin 25. luvusta edelleen.
Uskossa eläminen ei ole vain rukoilemista ja Raamatun lukemista.
Haaveilu ei riitä, kun pitäisi toimia.
Uuden Testamentin voimallinen kutsu on:
tehkää hyvää kaikille ihmisille!
Emme voi Jumalan valtaistuimen edessä kerskua, miten paljon -
hyvää olemme tehneet Taivasten valtakunnan vuoksi.
Emme voi puhua puolestamme, sillä Raamattu opastaa, että-
vaikka olisimme kuinka hyviä, olemme silti vajavaisia.
Rohkaisen sinua, rakas katsoja, -
tekemään hyvää.
Rukoilkaamme, että Jumalan armosta saisimme palvelevan sydämen.
Herra, Sinä olet rakkaus ja -
antanut meille kaiken tarvitsemamme tahtosi toteuttamiseen.
Olet varustanut meidät kaikella hyvällä, jotta -
kykenisimme palvelemaan lähimmäisiämme.
Kiitämme, koska voimme aina luottaa Sinuun.
Pankkitililläsi on riittävästi rahaa uskossa käytettäväksi.
Hyvän jakamista tärkeämpää on rakastava tapa elää maailmassa.
Rukoilemme Jeesuksen Kristuksen nimessä ja luottamuksessa.
Aamen.
Suuri kiitos sinulle!
Suomennos: Maria Peura