PASTORIT AREENALLA Enno Tuulik 3/4
Tervetuloa ohjelmaan!
Olen Enno Tuulik, kolmen pienen seurakunnan pastori Hiidenmaalta.
Aiheenamme on kiitollisuus.
Lukekaamme Psalmista 107 ensimmäiset kahdeksan jaetta.
Kiittäkää Herraa, sillä hän on hyvä, -
sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti.
Niin sanokoot Herran lunastetut, -
jotka hän on lunastanut ahdistuksen alta ja koonnut pakanamaista, -
idästä ja lännestä, pohjoisesta ja meren puolelta.
He harhailivat erämaassa, autiossa, tiettömässä maassa, -
löytämättä asuttua kaupunkia.
Heidän oli nälkä ja jano, heidän sielunsa nääntyi heissä.
Mutta hädässänsä he huusivat Herraa, -
ja hän pelasti heidät heidän ahdistuksestaan.
Ja hän ohjasi heidät oikealle tielle, niin että -
he pääsivät asuttuun kaupunkiin.
Kiittäkööt he Herraa hänen armostansa -
hänen ihmeellisistä teoistaan ihmislapsia kohtaan.
Tämä Raamatunkohta kertoo meille kiitollisuudesta.
Ymmärrämme, kuinka tärkeää kiitollisuus on.
Arkipäiväisen elämän haasteissa -
myös uskovat ihmiset taipuvat valittamaan vaikeuksistaan.
Mikään ei tunnu sujuvan ongelmitta.
Raamattussa muistutetaan, että -
yhtäkään Jumalan hyvää tekoa ei sovi unohtaa.
Kun nyt pysähdymme tässä hetkessä -
ja tarkastelemme elettyä elämää, -
niin jokainen löytää kiitollisuudenaiheita.
Voimme kiittää Jumalaa, läheisiämme ja perheenjäseniämme;
lähimmäisiämme, jotka ovat olleet vierellämme ilossa ja surussa.
Kiitollinen sydän on etuoikeutettu saamaan siunausta osakseen.
Kiitollinen sydän on avoin Jumalan teoille ja -
kykenee toimimaan Hänen kanava- naan siunaukseksi myös toisille.
Kukaan ei haluaisi olla valittajien seurueessa.
Keitä olivat nämä Psalmin ihmiset erämaassa?
He valittivat ja syyttivät Jumalaa.
Vaikka he kokivat Jumalan ihmeitä päivittäin, -
heillä oli tyytymätön sydän.
He pitivät orjuudessakin elämistä parempana kuin tätä hetkeä.
Todellisuudessa entiset ajat eivät olleet sen parempia.
En halua puhua ikävistä asioista, vaan kiitollisuudesta.
Meistä jokainen voisi kirjoittaa kiitos-päiväkirjaa.
Luen kirjasta Päivän Sana, -
missä kehoitetaan kiitollisuuteen.
Kerrotaan, että Robinson Crusoe oli 27 vuotta autiolla saarella -
laivan haaksirikon seurauksesta.
Kirjaan on lainattu otteita hänen päiväkirjastaan.
Mies, joka vietti yksin autiolla saarella 27 vuotta, kirjoitti:
"Valitus: olen yksin toivottomasti vankina saarella.
Kiitos: en hukkunut, kuten muut matkalaiset.
Valitus: minulla ei ole vaatteita.
Kiitos: ilmasto on lämmin, enkä tarvitse vaatteita.
Valitus: minulla ei ole mahdollisuutta puolustautua -
alkuasukkaitten tai villieläinten hyökkäyksiltä.
Kiitos: en ole kohdannut yhtään ihmistä tai eläintä.
Afrikassa koin, miten pelottava villieläimen hyökkäys on.
Valitus: minulla ei ole juttukaveria.
Kiitos: Jumala saattoi laivan niin lähelle rantaa, että -
sain noutaa sieltä tarpeita loppuelämäkseni."
Tarinaan sisältyy ymmärrystä ihmiselämään.
Me voimme elää valittaen kiittämättä koskaan.
Crusoekin olisi voinut yksinomaan valittaa.
Ahdingossaankin hän löysi kiitollisuudenaiheita Jumalalle.
Rakas katsoja, mekin voimme kiittää Jumalaa paljosta.
Jumalan rakkaus on ihmeellistä.
Raamattu kertoo, että Jumalaa rakastavien vuoksi työskennellään.
Emme aina ymmärrä syitä ahdinkoomme -
ja ongelmat voivat tuntua ylitsepääsemättömiltä.
Mutta vaikeuksissakin voimme luottaa, että Jumala on läsnä.
Raamatun vaikuttavin sanoma on, että Jumala on kaikessa läsnä.
Psalmista 68 voimme lukea, -
miten Herra, meidän Jumalamme, kantaa taakkaamme päivittäin.
Hän kantaa taakkamme jopa yli kuoleman.
Se on lupaus.
Apostoli Paavali opettaa kiitollisuudesta:
Riemuitkaa Herrassa! Iloitkaa!
Maailmassa tapahtuvat asiat eivät aina anna aihetta riemuun.
Emme voi iloita sairaudesta.
Emme voi riemuita lähestyvästä ahdingosta, mikä uhkaa kotiamme.
Raamatun suuria totuuksia on kerrottu psalmissa 91.
Jumala suojelee meitä ja nostaa turvaan hädän keskeltä.
Herra pitää huolen ihmisestä, joka turvaa Häneen.
Herra ravitsee, siunaa ja suojelee ihmistä, joka Häneen on kiintynyt.
Paavalin kertoo kirjeessään filippiläisille, että -
Jumala kehoittaa keräämään kaikki murheet yhteen ja -
antamaan ne kiitoksella Hänen kannettavakseen.
Meidän ei tule kiittää murheistamme, vaan -
luottaa kiitollisin sydämin, että Hän kantaa murheemme ja tuskamme.
Kiitämme siitä, että ongelmamme on ratkaistu jo Golgatan ristillä.
Jeesuksen ei tarvitse syntyä uudelleen tähän maailmaan -
sovittaakseen toistamiseen syntimme ja ottaakseen taakkamme.
Hän kärsi, jotta saisimme rauhan.
Jeesus otti harteilleen meidän harharetkemme ja -
Hän voitti kuoleman ja pelasti meidät pahalta.
Voimme tänäänkin luottaa Jumalan sanaan, sillä se on totuus.
Rakas katsoja, olet tiellä totuuteen.
Raamatun lupaukset toteutuvat vähitellen elämässä.
Jumala pitää lupauksensa.
Kuten psalmista 107 luimme, -
voimme tuntea kiitollisuutta loputtomasta armosta.
Herra on lunastanut ne, jotka Hän on ahdingosta pelastanut.
Heitä orjuutettiin vierailla mailla ja he eksyivät aavikolle.
He kärsivät nälästä ja janosta, ja sielunsa nääntyi heissä.
Ahdingossaan he huusivat Jumalaa avukseen.
Raamatusta löytyy kohtia, missä ihmissielu suorastaan karjuu apua.
Hädässään ihmishenki huutaa Jumalalta apua.
Jumala on kuullut nämä huudot.
Olen lukenut eräästä tummaihoisesta tarinoitsijasta, -
joka joutui kohtaamaan syövän.
Hän taisteli sairautta vastaan rukoilemalla.
Kerran rukoillessaan hän teki oudon asian.
Hän asetti Raamatun lattialle ja astui sen päälle sanoen:
Jeesus, anna anteeksi, mutta olen koko painollani lupaustesi päällä.
Rakastava Isämme Taivaassa odottaa meiltä juuri tällaista, -
että me koko painollamme heittäydymme Hänen varaansa.
Tuo mies tunsi, miten Jumalan voima kosketti häntä -
ja hän vapautui sairaudesta.
Sama sairaus vaivaa myös monia virolaisia.
Tiedämme, että sairaudet eivät ole Jumalasta, vaan perisynnistä.
Antakoon Jumala armoa, jotta voisimme taistella rukoillen.
Kiitollinen mieli johdattaa ulos ahdingosta.
Käsittelemme usein Jobin kirjaa.
Olen kuullut sanottavan, että Jumala antoi ja siunasi, -
mutta Jumala myös otti. Olkoon nimensä kiitetty.
Olkoon lopussa aamen.
Unohdamme erityisesti Jobin kirjan viimeisen luvun.
Jumalan ottaessa unohdamme, että Hän antaa moninkerroin takaisin.
Raamatussa kuvataan, miten Jobin viimeiset päivät olivat -
siunausta täynnä ensimmäisiin päiviin verrattuna.
Jumala on ihmeellinen ja Hänellä on eräs ihmeellinen sääntö.
Jobin kirjan luvussa 42 kerrotaan -
Jobin rukoilevan vilpillisten ystäviensä puolesta.
Nämä ystävät olivat aiheuttaneet suurta kärsimystä Jobille.
Olen pannut merkille, että halutessamme kokea Jumalan armon, -
kun kiitollisin sydämin käännymme Hänen puoleensa, -
on meidän kuljettava samaa tietä, mitä kulki eräs vanha pastori.
Vuosia sitten pyhäpäivän aamuna Hiidenmaalla hän kysyi -
nuorelta sisarelta kuulumisia.
Sisar valitti suurista murheistaan.
Pastorin suu lausui Hengen sanat: "Ala rukoilla toisten puolesta!"
Kanna lähimmäistesi huolet Jumalan eteen.
Kuukaudet kuluivat, kunnes pastori ja sisar kohtasivat uudelleen.
Sisar oli nuori myös uskossaan. Pastori kysyi jälleen kuulumisia.
Sisar kertoi rukoilleensa toisten puolesta, joiden murheet alkoivat -
koskettaa häntä ja Jumala vapautti hänet omista huolistaan.
Hän ei ollut rukoillut itselleen mitään.
Tässä kirkastuu Jumalan rakkaus.
Murehdimme usein omia asioitamme.
Näemme vaivaa myös rukouksin, että nuo asiat korjaantuisivat.
Mutta kiitollinen mieli pitää meissä Jumalan rakkauden kanavat -
avonaisina ja se antaa meille kyvyn unohtaa omat ongelmamme.
Miten ongelmat voi unohtaa?
Jumala kehoittaa vierittämään murheet hänen harteilleen.
Murheen voimalla emme saa muutoksia aikaan.
Jeesus kehoitti katsomaan mallia niityn kukkasilta.
Ne kasvat ja kukkivat.
Kukat ovat kauniita, vaikka ne eivät kehrää eivätkä kudo.
Raamatussa kerrotaan rikkaasta ja siunatusta kuningas Salomonista.
Hän ei ollut muodoltaan niin kaunis kuin niityn kukat.
Israelissa heinä niitettiin, kuivattiin ja poltettiin.
Jeesus kysyi, että oletteko te yhtä uskollisia kuin heinät?
Te riitelette ruoastakin.
Jeesus sanoo Vuorisaarnassaan Matteuksen kuudennessa luvussa, -
että pyrkikää ensin Jumalan valtakuntaan -
ja kaiken muun saatte armosta.
Tämä sopii kiitollisuuden tunteen perustaksi.
Että tahdomme pyrkiä Jumalan valtakuntaan.
Ettemme vain kiirehtisi arki- päiväisten askareittemme parissa -
ja hukkuisi arjen ongelmiin.
Olen itsekin oppinut tästä uutta arkielämässäni.
Olen ottanut tavakseni ottaa Raamattu esiin aamuisin.
Tervehdin Herraa ja kiitän uudesta päivästä, jonka Hän minulle antoi.
Herra on vastaukseni, voimani ja viisauteni.
Ottaessani aikaa Raamatun lukemiselle ja rukoukselle -
tai vaihtoehtoisesti voin lukea muita kristillisiä tekstejä, -
saan niistä eväitä päivän toimiin.
Nämä sanat ovat kovin tärkeitä.
Metodistikirkko julkaisee Päivän Sanaa.
Baptistit ja luterilaiset julkaisevat kalentereita.
Nämä kaikki yhdistävät meidät koko maailman kristittyjen kanssa.
Olen kokenut ihmeellisiä jälleenkohtaamisia.
Jumala antoi sydämeeni viestin lähettää Australiaan eräälle -
Hiidenmaalta peräisin olevalle ihmiselle Päivän Sanaa -
kahden-kolmen vuoden kuluessa.
Tämä rakas mies koki niiden välityksellä sisäisen eheytymisen -
ja siirtyi ajasta ikuisuuteen pelastettuna ihmisenä.
Olen saanut seurata kutsumustani pastorina.
Se on pyyteetöntä Sanan jakamista ihmisille.
Nykyisin lähetän Päivän Sanaa muun muassa Venäjälle.
Kemerovon kaupungissa asuu Hiidenmaalaissyntyinen neito, -
joka avioitui 50 vuotta sitten venäläisen matruusin kanssa -
ja muutti Venäjälle. Hän ei ole käynyt sen jälkeen kotisaarellaan.
Näiden Päivän Sanojen myötä hän on alkanut etsiä jälleen Totuutta.
Hän on löytänyt rauhan Herrasta.
Hän on saanut tarkoituksen ja uudet kehykset elämälleen.
Hänen äitinsä ja veljensä ovat kuolleet pelastettuina.
Sisarensa elää ja on uskossa.
Miten tärkeää onkaan, että meillä on tänään mahdollisuuksia -
lukea ja vastaanottaa Sanaa.
Kiitollisuus takaa Jumalan lupausten toteutumisen elämässämme.
Sen ymmärtäminen on tärkeää.
Aiheena kiitollisuus on itselleni erityinen.
Tulin uskoon vuonna 1968.
Muistan rukoilleeni kovasti saadakseni Raamatun.
Samanvuotinen Raamatunkäännös on jäänyt minulle läheisimmäksi.
Käytän sitä edelleen.
Vuonna 1971 sain ensimmäisen taskukokoisen Raamattuni.
Olin hirmuisen onnellinen.
Ylistin ja kiitin elävää Jumalaa.
Tänä päivänä Raamattuja on kyllä saatavilla, mutta ne -
on unohdettu kirjahyllyyn.
Surullista, mutta siellä Raamatut pölyyntyvät lukemattomina.
Herra armahtakoon, jotta voisimme nähdä mikä on olennaista, -
miten Jumalan sana pyyhkii huolet antaen valon ja kiitollisen mielen.
Raamattu kehoittaa kiittämään Jumalaa.
Kiitä Häntä hellyydestä ja rakkaudesta.
Kiitä Häntä kaikesta ja kaikessa.
Kiitä Herraa!
Muista, että Jeesus on luvannut rakkaudessaan olla kanssamme.
Voimme ymmärtää Hänen empatia- kykyään Johanneksen evankeliumin -
11 luvun avulla, missä Jeesus itkee Lasaruksen haudalla.
Sisar sanoo Jeesukselle olevan jo myöhäistä;
Lasarus kuoli neljä päivää sitten.
Jeesus ei itkenyt avuttomuuttaan.
Hän käski Lasaruksen tulemaan ulos haudastaan.
Teologit ovat yhtä mieltä siitä, että jos Jeesus olisi käskenyt -
kaikkia kuolleita nousemaan haudoistaan, he olisivat nousseet.
Mutta Jeesus käski vain Lasarusta, ja hän heräsi kuolleista.
Lasarus riisuttiin käärinliinoistaan.
Jeesus kehoitti päästämään hänet vapaaksi.
Merkityksellistä on ymmärtää -
tänään kiitollisuuden voima Jumalan osoittamalla tiellä.
Jumalan sulhasena minua kutsutaan usein Kärdlan sairaalaan.
Läheistensä ollessa kuolemassa omaiset soittavat ja kutsuvat -
minua puhumaan heille Jeesuksesta.
Otan aina kutsun vastaan, vaikka toisinaan ahdistuneena.
Sillä sielunvihollinen vastustaa kutsua.
Kaikki ihmisetkään eivät katso hyvällä silmällä sitä, että
viemme kuolevalle Jumalan sanaa ja rakkautta.
Uuden Testamentin suuria totuuksia on se, että Jeesus voi tänäänkin -
antaa ihmislapsen synnit anteeksi.
Hän vapauttaa synneistä tässä maailmassa, ei tuonpuoleisessa.
Teemme väärin rukoillessamme kuolleitten puolesta.
En ole löytänyt Raamatusta kohtaa, missä tuohon kehotettaisiin.
Jumala olkoon armollinen.
Itse en voi rukoilla kuolleitten puolesta.
Palaan ilomielin sairaalasta, kun -
ihmislapsi on ottanut vastaan pelastuksen.
Ne ovat kauneimpia hetkiä.
Kun viimeisellä tuskien sijalla, ehkä syövän runtelemena, -
ihminen kokee Jumalan pelastavan armon, -
hän nostaa heikot kätensä kohti taivasta.
Niin ylistys ja kirkkaus ympäröi ihmisen.
Minä en voi pelastaa ketään, poistun vain paikalta sanoen:
"Tavataan Taivaan kodissa!"
Lähden kohti kotia ilosta itkien.
Itken kiitollisuudestani elävästä Jumalastamme.
Tärkeintä kaikesta on ikuinen elämä Jeesuksessa Kristuksessa.
Se on Isä Jumalamme suurin rakkaudellinen kutsu.
Jeesus sanoi, ettei meidän tarvitse kantaa murhetta sydämissämme.
Johanneksen evankeliumin 14. luvussa Hän kehoittaa:
"Uskokaa Jumalaan ja uskokaa minuun."
"Isäni kodissa on monta asuinsijaa."
"Minä menen valmistamaan teille sijaa, tulen takaisin ja -
otan teidät tyköni." Meitä odotetaan!
Kaikki rakkaat ihmissydämet, jotka olette kuulolla.
Suru ja menetykset kuuluvat elämään.
Olet ehkä menettänyt rakkaan läheisesi, mutta -
muista aina, että kauneimmat ajat ovat edessäpäin!
Parhain siunaus on vielä saamatta.
Eräs pastori lausui rohkeasti, että parhaimmat matkat ovat tekemättä!
Harmittelemme, jos emme saa matkustaa ympäri maailmaa.
Mahdollisuutemme ovat täällä rajattuja.
Oletko ajatellut, mitä Jeesus tarkoitti sanoessaan, -
että autuaan pyhä on osallisuus ensimmäisessä ylösnousemuksessa?
He tulevat takaisin Kristuksen kanssa valitsemaan omiansa.
Tuhat vuotta.
Haaveilkaamme Pyhän Hengen inspiroimina -
miten Jumalan armosta tulemme Jeesuksen kanssa takaisin, -
niin todellakin voimme sanoa parhaimman matkan olevan edessä!
Tänään ei pidä itkeä eikä murehtia.
Voimme tuntea kiitollisuutta Totuuden Hengen johdatuksesta.
Niin sinun, kuin minunkin, on hyvä muistuttaa usein itselle, että -
juuri tämä on paras päivä, minkä olen saanut lahjaksi.
Tämä on paras työ, mitä voin tässä maailmassa tehdä.
Tämä on paras hetki osoittaa kiitollisuutta myös lähimmäisille.
Perheemme joutui tulipalon riepoteltavaksi ja tunnen suurta -
kiitollisuutta kymmeniä auttajiamme kohtaan.
On tärkeätä tuntea kiitollisuutta.
Jumala siunatkoon meitä kaikkia. Rukoilkaamme.
Elävä Jumalamme, seisomme kasvojesi edessä.
Uskomme, että kykenet tulkitsemaan pienimmänkin kiitoksemme.
Ota vastaan sydäntemme kiitokset.
Anna meidän kasvaa ja luottaa Sinuun kiitollisuudessa.
Anna meidän omaksua Sinun piirteitäsi, -
joka tulit toteuttamaan Isäsi tahdon.
Kiitos, että teit sen, minkä olit nähnyt Isäsi tekevän.
Jumalan rakkaus kirkastuu tänäänkin Hänen ihmeellisissä teoissaan.
Kun me nyt rukoillemme yhdessä uskoen, -
niin voimme luottaa sanoihin:
missä kaksi tai useampi yhdessä rukoilee, olet heidän keskellään.
Näin rukous toteutuu.
Kiitos, että kuulet rukouksemme.
Jeesuksen Kristuksen, meidän Vapahtajamme nimeen.
Aamen.
Suomennos: Maria Peura