PASTORIT AREENALLA 2/4
Tervetuloa ohjelmaan!
Olen Enno Tuulik, pastori Hiidenmaalta.
Tarkastelemme tänään Raamatun pohjalta -
millainen on läheinen ja yksilöllinen suhde Jumalaan.
Jumalan armosta olen saanut olla -
Jumalan valtakunnassa vuosikymmeniä.
Olen nähnyt ihmisten kaipaavan -
pysyvää ja toimivaa suhdetta Jumalaan.
Se siunaantuu meille Jeesuksen Kristuksen kautta.
Jo Augustinus sanoi 300-luvulla, -
että velvollisuutemme on kertoa -
Jumalan rakkaudesta.
Johanneksen evankeliumissa kerrotaan, että -
Jumala ilmaisi rakkauttaan antaessaan meille elämän.
Johanneksen evankeliumi alussa kerrotaan, miten ikuinen elämä -
ilmestyi keskuuteemme Isän luota.
Mitä olemme nähneet ja kuulleet, siitä kerromme teille, jotta -
voisitte olla osallisia Isästä ja Jeesuksesta Kristuksesta.
Niin on riemumme rajaton.
Jeesus on sanonut Johanneksen evankeliumin 20. luvussa, että -
riemumme Isässä voisi olla rakkaat elämänkokemuksemme.
Jeesus pitää ystävinään niitä, jotka noudattavat käskyjään.
Ihmisinä me ymmärrämme, että -
ystävyyssuhteeseen kuuluu vastavuoroinen -
rakkaus, ymmärrys ja huolenpito.
Kuinka paljon suurempi ihmistä onkaan Jumalamme, -
joka tekee kaikkensa puolestamme?
Jotka uskovat ja lukevat Raamattua tietävät tarkalleen, että -
jo Vanhan Testamentin alun paratiisiajoilta asti on -
ihminen voinut olla läheisessä suhteessa Jumalan kanssa.
Voimme lukea, kuinka Jumala tuli iltaisin Aatamin ja Eevan luokse -
ja kulki heidän vierellään.
Kunnes eräänä päivänä -
ihminen antautui Saatanan vieteltäväksi.
Ihminen toimi vastoin Jumalan tahtoa ja onkin liikuttavaa -
lukea edelleen, kun Jumala tulee huutaen "Missä olet, Aatami?".
Neuvostoajalla ateistit käyttivät hyväkseen tätä jaetta -
kyseenalaistaakseen Jumalan kaikkitietävyyttä.
Mutta oikeastaan Jumala kysyykin:
"Aatami, miksi et ole siellä missä sinun kuuluisi olla?"
"Minne katosit viereltäni?"
Maailmassa on miljoonia ihmisiä, -
jotka ovat lähteneet maailmaan Isän varallisuuden turvin, -
mutta he eivät kulje Isän kanssa.
Kuuden lapsen isänä olisin kovin murheissani, jos -
lapseni eivät pitäisi yhteyttä tai kävisi kotona.
Lapseni ovat jo lentäneet pesästä.
Vanhempina olemme onnellisia tavatessamme heitä.
Ilolla saamme siunata ja rukoilla lastemme puolesta.
Samoin tuntee sydämestään Jumala meitä ihmislapsia kohtaan.
Hän teki Kristuksessa kaikkensa voittaakseen meidät takasin.
Kirjeessä galatalaisille kerrotaan Jumalan lähettäneen Poikansa -
ajan ollessa täynnä lunastamaan omiansa.
Uudessa Testamentissa lukee, että olkoon teillä -
Kristuksen kaltainen vakaumus;
Jumalan Poikana Hän jätti taivaan loiston syntyäkseen maan ihmiseksi.
Näin Jeesus sai tuntea ja kokea ilomme ja menestyksemme, -
murheemme ja menetyksemme, ongelmat ja kiusaukset.
Jeesus kärsi enemmän kuin kukaan meistä, vaikka Hän oli viaton.
Tämä on totuus.
Jumala kaipaa yhteyttä ihmiseen.
Rakkaat Jumalan lapset, -
koetteko olevanne syntyneet ylhäältä?
Se on tärkeätä, sillä -
Jumalaa ei voi tuntea syntymättä Hänen perheeseensä.
Jumalan perhettä on seurakunta.
Asia on ilmaistu roomalaiskirjeessä.
Jumalan henki tunnistaa ihmishengen lapsekseen.
Ensiaskelta Jumalan valtakuntaan voi sävyttää epäilys.
Ottaessasi tänään Jeesuksen Vapahtajaksesi -
kiittäen Häntä ristikuolemasta syntiesi puolesta, -
ja henkesi lunastuksesta.
Niin pelastut Jumalan armosta.
Mutta jo huomenna voit epäillä, onko sittenkään mikään muuttunut?
Tämä epäilyksen tunne on sielunvihollisen hyökkäys -
ja siksi paras todiste Jumalan lapseksi muuttumisesta.
Voimme kokea ihmeellisen elämän alkavan Jumalan lapsena.
Roomalaiskirjeessä on kerrottu -
sen alkukieltä kreikkaa mukaillen, -
että Jumalan Hengen kannattelemat ovat Jumalan lapsia.
Voiko Jumalan Henki kannatella meitä?
Olemmeko Jumalan tahdon mukaisia?
Raamatun mukaan olemme.
Rakkauden apostoli Johannes -
kirjoitti meille evankeliumin lisäksi kolme kirjettä.
Voimme havaita kehitystä myös opetuslapsissa.
Luukkaan evankeliumin 9. luvussa -
Johannes kysyy Jeesukselta, että sanooko hän taivaan tulen -
hävittävä ne, jotka eivät tarjoa yömajaa matkalaisille.
Jeesus kääntyy ja nuhtelee Johannesta.
Kuuliainen opetuslapsi ja rakkauden apostoli Johannes -
kirjoitti meille Jumalan rakkaudesta.
Johanneksen ensimmäisen kirjeen 4:7 kertoo tärkeän totuuden.
"Rakkaani, rakastakaamme toinen toistamme, sillä rakkaus on -
Jumalasta; ja jokainen, joka rakastaa -
on Jumalasta syntynyt ja tuntee Jumalan. Joka ei rakasta, -
se ei tunne Jumalaa, sillä Jumala on rakkaus.
Siinä on rakkaus - ei siinä, että me rakastimme Jumalaa, vaan siinä,
että hän rakasti meitä ja lähetti Poikansa meidän syntiemme -
sovitukseksi. Rakkaani, jos Jumala on näin meitä rakastanut, niin -
mekin olemme velvolliset rakastamaan toinen toistamme."
Uuden Testamentin käsky "rakastakaa toisianne" ei ole -
vain käsky käskyjen joukossa.
Sydäntemme rakkaus on rakkautta Jumalaan Kristuksen kautta.
Tiedämme, että ihmissuhteet vaativat hoitoa:
että puhumme toisillemme, jaamme surumme ja ilomme, -
ongelmamme ja menestyksemme.
Samanmoista hoitoa vaatii Jumalan ja uskovan välinen suhde.
Yksin ihmislapsen syntymä ei merkitse perheen syntyä, -
vaan Jumala loi perheen.
Jumala antoi miehelle vaimon -
ja siunasi heitä lasten syntymällä.
Perhe on Jumalan lahja.
Perhe-elämä opettaa meille anteeksiannon merkityksen.
Opimme kärsivällisyyttä ja yhteistoiminnan rajat.
Raamattu ei kehoita kurittamaan lapsia fyysisesti.
Jotta kodeistamme varttuisi tasapainoisia maailmankansalaisia -
ja rakkaita lapsia ja lastenlapsia, tulee heidän kasvaa kurissa.
Raamattu puhuu sekä ihmisperheen että Jumalan perheen yhteydestä.
Raamattu puhuu uskovien yhteydestä sekä yksilöllisestä jumalsuhteesta.
Uskovien yhteys ei ole vain ihmisten välinen suhde.
Kun minä rakastan Jeesus Kristusta ja tätä kautta elävää Jumalaa, -
ja kun toinen Jumalan lapsi tuntee samoin, -
niin suhteemme kutoutuu taivaista.
Suhde on lunastustyön kautta annettu Jumalan rakkauden lahja.
Suhde on myös mainen ihmissuhde.
Mutta olemme voimattomia tilanteessa, jossa toinen -
ei rakastakaan Jumalaa.
Se voi aiheuttaa haasteita.
Mutta tilanteet voivat muuttua.
Henkilökohtainen suhde Jumalaan -
luo pohjan sille, että voimme elää rakastaen.
Voimme hyväksyä toisemme, antaa anteeksi ja rukoilla.
Se on Jumalan rakkaudellinen tahto.
Olen pastorina ja Jumalan lapsena kokenut, että -
voimme puolustaa ihmisiä esirukouksin.
Myös heidän puolesta, jotka eivät osallistu uskonelämään.
Heidän, jotka eivät usko eivätkä koe tarvitsevansa Jumalan armoa.
Rukoillessamme uskossa näiden ihmisten puolesta saamme kokea -
erään ihmeellisen asian.
Ihmisen puolesta ei voi rukoilla rakastamatta häntä.
Rukouksessa tarvittava rakkaus ei ole lihallista, -
vaan peräisin taivaasta, se on Pyhän Hengen rakkautta.
Ennemmin tai myöhemmin meissä syttyy rakkaus lähimmäiseen.
Alamme toimia uskon täyttämin esirukouksin sen puolesta, -
että hekin löytäisivät Jumalan valtakuntaan.
Saan tänään rohkaista sinua pyhässä ja kauniissa esirukoustyössä!
Toisinaan siteeraan Corrie ten Boomin kirjoja.
Hän oli naisjulistaja, joka vieraili Tallinnassa vuonna 1968.
Hän puhui baptistien, metodis- tien sekä evankelisten kirkoissa.
Tuohon aikaan Tallinna oli alistettu natsismin vallan alle.
Hän kertoi, että kerran astuessaan Jumalan armosta taivaaseen, -
hän kohtaa ihmisiä, jotka muistavat:
"Sinä rukoilit puolestani!"
"Sinä kutsuit minut tänne!"
Moni ensin torjui kutsun, mutta rukous vei määränpäähän.
Jumala rakkaudessaan toivoo, että -
meillä olisi esirukousvihot, jotka saamme omakohtaisen suhteen -
kautta Vapahtajaamme Kristukseen ja elävään Jumalaan.
Rukoilin hiljattain erään äidin puolesta Orissaaren seurakunnassa.
Tämä äiti oli ollut Jeesusta lähellä, mutta loitonnut tavallaan.
Hän oli liittynyt Jehovan todistajiin.
Äidillä oli valtavia ongelmia ja sairautta.
Hän tuli luokseni tilaisuuden väliajalla.
Elettiin toukokuun alkua.
Äiti pyysi esirukousta.
Tilaisuutemme aiheena oli läheinen suhde Jumalaan ja -
suhteen uudelleen elähdyttäminen.
23-vuotias nuorimies, joka oli tuonut naisen paikalle, -
sanoi uskovansa, että tapahtumiin sisältyy korkeampi merkitys.
Vastasin pojalle yksinkertaisesti:
Jeesus sanoi, että taivaan Isämme antoi meille selkeän osoitteen.
Meidän ei pidä miettiä henkimaailmoja -
eikä alkuräjähdyksiä.
Sillä asiat juontuvat toisin; Jumala loi maailman rakkaudesta.
Ja rakkauden helmeksi Hän loi ihmislapsen.
Nyt Jumala kutsuu meitä luokseen.
Ilolla sain selvittää tätä asiaa äidille, joka oli -
ajautunut etäälle Jumalasta.
Hän oli eksynyt Jumalan lapsi.
Rukoilimme hänelle terveyttä.
Jumalan Pyhä Henki kosketti tätä rakasta naista ja -
kyynelehtien hän halusi palata Herransa yhteyteen.
Rakkaudessaan Jumala odottaa juuri läheistä yhteyttä ihmisen kanssa.
Valehtelisimme väittäessämme rakastavamme Jumalaa, -
jos emme rakasta toisia ihmisiä.
Epäilemättä on Jumalan rakkaus tullut jokaisen ihmisen osaksi.
Tiituksen kirjeessä sanotaan Hänen kasvattavan meitä, -
jotta eläisimme Jumalan tahdon mukaisesti tässä maailmassa -
odottaen ja kaivaten Kristuksen ilmestymistä.
Rakas katsoja, muistathan, että me valmistaudumme vasta.
Kuten Johanneksen evankeliumissa kehoitetaan:
rakastakaamme Jumalaa täydestä sydämestämme -
ja rakastakaamme toisiamme!
Rakkaus on myös elämänläheistä.
Jaakob neuvoo kirjeessään, ettei ole hyödyllistä vain rukoilla -
ihmisen puolesta ja sitten lähettää hänet matkoihinsa.
Emmekö tekisi rakkaudessamme jotakin ihmisen hyväksi?
Hänellä saattaa olla puutetta vaatteista ja ruuasta.
Toimeentulo saattaa olla ongelmallista ja olo murheellinen.
Emmekö voisi helpottaa arjessa selviytymistään?
Meidän tulee ymmärtää, että maailmassa ei kaivata älykkyyttä, -
vaan sydämen viisautta, rakkautta.
Me toimimme Jumalan rakkauden ja armon kanavina.
Tämä on tärkeintä.
Olen kokenut johdatusta rukoillessani aamuvarhaisella:
"Herra, anna minun olla tänään kanavasi ja -
siunaukseksi ihmisille, joiden keskuudessa elän."
Rakkaudellista aamurukousta seuraa usein satoisa päivä.
Muutama viikko sitten tapasin erään nuoren miehen.
Hän tuli Kärdlan seurakuntakotiin.
Oli keskipäivä.
Miehen puolesta oli esirukoiltu isovanhempiensa aloitteesta.
Vanhempansa eivät ole pelastettuja, vaikka heillä saattaa olla uskoa.
Tuo onneton nuori mies sanoi:
"Olen ryypännyt koko kuukauden, enkä halua enää elää näin."
"Haluaisin päästä Jumalan valtakuntaan."
Aikaisemmissa keskusteluissamme hän ei ollut koskaan puhunut noin.
Se oli tulos esirukouksista, Pyhän Hengen työtä.
Otin hänen käsistään kiinni ja sanoin rukoilevani hänen kanssaan.
Kehoitin häntä avaamaan sydämensä Pyhälle Hengelle.
Ytimekkäässä yhteisrukouksessamme kiitin Jeesusta kutsuessaan miestä.
Kysyin mieheltä, ottiko hän Jeesuksen vastaan?
Mies vastasi myöntävästi.
Sydämensä valtasi ihmeellinen rauha.
Jeesus on luvannut antaa meille rauhan.
Hän ei anna maailmallista rauhaa, vaan pelottoman sydämen.
Jeesus sanoi: "Uskokaa minuun, uskokaa Jumalaan"
Rakkaudellisessa yhteydessä on Jumalan perheellä tärkeä rooli.
Meillä on kaipaus johdatukseen ja Jumalan läheisyyteen.
Se ei ole käsky eikä vaatimus, vaan mahdollisuus.
Voimme rukouksessa lähestyä elävää Jumalaa.
Viron kielelle käännetyssä rukouskirjassa kerrotaan, että -
kun me oivallamme rukouksen salaisuuden, -
ymmärrämme sen tärkeyden ja alamme löytää aikaa rukoukseen.
Monesti uskovatkaan eivät käsitä -
rukouksen suurta merkitystä.
Elämänsisältömme asettuu uuteen tärkeysjärjestykseen.
Kykenet täyttämään maiset velvollisuutesi.
Olen vakuuttunut siitä oman kokemukseni myötä.
Kunhan vain Jumalan lapsena pysyt läheisessä suhteessa Jumalaan.
Sinä, joka vielä olet Jumalan valtakunnan ulkopuolella, muista, -
että Raamattu on kiinnostava kirja!
Voit vapaasti testata Herraa:
Kokeile rukoilla ongelmiesi ja elämäntilanteesi puolesta.
Rukoile ja luota Jumalaan!
Katso, miten asiasi etenevät.
Kokeile toisena ajanjaksona pärjätä ilman rukousta.
Katso taas, miten asiasi nyt etenevät.
Voimme hyvin lähestyä myös uskonelämää loogisesti.
Sillä yhteys Herraan on yhteyksistä parhain!
Parasta, mitä ihminen voi kokea.
Tämä yhteys pysyy ja voimistuu.
Jumalsuhde ei ole ailahteleva, kuten ihmissuhteet ovat.
Ihminen saattaa kuvitella ansaitsevansa teoillaan -
tai ajankäytöllään parempaa suhdetta Jumalaan.
Masentavana päivänä, kun kaikki näyttää epäonnistuvan, -
voimme tuntea, että Jumala ei kuule eikä ole lähellä.
Se ei ole totta!
Jumala on ja tahtoo aina olla lähellämme.
Inhimilliset tuntemuksemme eivät aina käsitä, että -
armostaan meidät lunastettiin Golgatan ristillä.
Meistä on maksettu käsittämätön hinta.
Luomiskertomuksessa kerrotaan, että kaikki ihmiset ovat syntisiä -
ja ilman Jumalan valkeutta, mutta siinä ei ole kaikki.
Jeesus Kristus maksoi verellään -
ihmiset vapaiksi synneistänsä armahtaen meidät.
Todellako? Kyllä, aivan varmasti!
Jumala rakastaa meitä!
Tämä rakkaus vaati Jumalalta Hänen ainokaisen Poikansa.
Kristus sovitti syntimme ja hukutti ne meren syvimpään kohtaan.
Tähän sopii eräs sääntö.
Meressä pitäisi olla merkkipoiju kyltillä "Onkiminen kielletty!".
Kun olet päässyt yhteyteen elävän Jumalan kanssa -
ja toivot syvää ja läheistä suhdetta Herraan, -
niin älä "ongi" asioita vanhasta elämästäsi.
Menneisyys on kompastuskivi.
On paljon ihmisiä, jotka ovat sielunvihollisen pauloissa.
He kertovat, mitä Saatana teki tai aiheutti -
ja arvelevat, ettei Jumala rakasta heitä.
Älä usko tuollaista!
Saatana on pettäjä ja valehtelija.
Saatana voi tappaa, mutta Jeesus Kristus on hyvä paimen.
Jeesus sanoi kauniisti, että minun lampaani kuulevat ääneni.
Lampaani seuraavat minua ja minä annan heille ikuisen elämän.
Lampaani ei eksy.
Rakas katsoja, luota niin pienessä, kuin suuressakin asiassa Jumalaan!
Voit kääntyä aina Hänen puoleensa.
Ei ole pientä eikä suurta asiaa mitä Jumala ei ratkaisisi.
Jumalalle kaikki on mahdollista.
Jeesus rohkaisi opetuslapsiaan:
Mikä ihmiselle on mahdotonta, on Jumalalle mahdollinen.
Avatkaamme nyt sydämemme elävälle Jumalalle.
Voimme rukoilla yhdessä.
Jumala näkee murheesi ja puutteesi.
Hän näkee onnistumisesi ja ilosi.
Voimme jakaa Jumalan kanssa kaikki, niin ilot kuin surutkin.
Kun lapsemme kertoo saaneensa kokeestaan kympin, -
niin iloitkaamme paitsi lapsen, myös Jumalamme kanssa.
Rakas katsoja, rukoilkaamme nyt yhdessä.
Jumala siunatkoon sinua.
Jumala armahtakoon sinua, jotta voisit kokea -
kuinka Jumala kuulee sinua ja yhteisen rukouksemme.
Herra, sinä näet vajavaisuutemme, sydämemme ja puutteemme.
Kiitos, että olet elävä Jumalamme, kuulet ihmisiä Virossa ja muualla.
Sinä kannat murheemme, sairautemme ja hätämme.
Sinä kärsit puolestamme, jotta ihollamme, sielullamme ja -
hengellämme olisi rauhaa ja terveyttä. Aamen.
Suomennos: Maria Peura