VIRON PASTORIT AREENALLA
Tervehdys teille rakkaat TV7:n ystävät!
On ilo olla kanssanne ohjelman välityksellä.
Vieraanamme on tänään pastori Heli Metsala.
Tervetuloa, Heli! - Tervehdys!
Kertoisitko, miten Jumala on puhutellut sinua viime aikoina?
Kerron mielelläni!
Jotkut kohdat Raamatussa puhuttelevat minua yhä uudelleen.
Ne avautuvat eri näkökulmista.
Nyt luen Jesajan kirjan 55 lukua.
Siinä Jumala kertoo, että Hänen tiensä ja ajatuksensa eivät ole -
sellaiset kuin meidän ihmisten, vaan korkeammat.
Kuten ovat taivaat korkeammat maata.
Ehkä me kaikki ajattelemme, niin myös minä, -
että Jumala hallitsee ajatuksineen koko universumia suuruudessaan.
Ihminen on sidottu maan piiriin toimittamaan pieniä asioitaan.
Viime aikoina Jumala on selvittänyt minulle ajatustensa suuruutta.
Jumalan tarkoitusten taivaallisuus näyttäytyy usein juuri siinä, -
miten Hän tuo johdatusta meidän arkipäivän pieniin askareisiimme.
Jumala koskettaa ja johdattelee minua arjen jokaisena hetkenä.
Jumala on yllätyksellinen.
Jumalan läsnäolon voi havaita selkeästi vasta jälkikäteen, -
sillä tapahtumahetkellä hädissämme vain huudamme Häneltä apua.
Näitä asioita tutkin ja mietin sisimmässäni.
Jumalan sanahan on vivahteikas, ja siitä voi aina löytää uutta.
Voisin oikeastaan antaa esimerkin Raamatusta.
Se olisi oikein mukavaa.
Kohta kertoo Israelin kansan suuren johtajan -
Mooseksen syntymästä. Joka kertomusta ei vielä tunne, -
voi sen löytää toisen Mooseksen kirjan alkupuolelta.
Tuolloin Israelin kansa asui Egyptissä.
Egypti sai uuden faaraon, joka ei tuntenut historiaa.
Faarao näki Israelin kansan lisääntyvän ja voimistuvan.
Hän piti kansaa uhkana valtiolle.
Niin faarao antoi käskyn, että syntyvät poikalapset tapetaan.
Käsky annettiin israelilaisille Jumalaa pelkääville kätilöille, -
jotka eivät toteuttaneet käskyä.
Mutta faarao ei jättänyt asiaa vaan antoi uuden käskyn.
Kaikki syntyvät poikalapset tuli heittää jokeen ja hukuttaa.
Tällaisiin olosuhteisiin Mooses syntyi.
Hänen äitinsä kykeni suojelemaan lasta kolme kuukautta.
Voimme vain kuvitella äidin ajatuksia ja ahdinkoa.
Kun vielä mietimme raskausaikaa!
Sehän on hyvin herkkää ja emotionaalista aikaa.
Kuvitella, että sisällä kasvaa lapsi, jonka sukupuolta ei tiedä.
Minua koskettaa tämä kertomus, koska meillä elämässä -
on tuohon raskausaikaan verrattavia jaksoja.
Olemme epävarmoja tulevasta ja huudamme Jumalalta apua.
Mooseksen äiti Jookebed tunsi koko inhimillisen tunteiden kirjon.
Nuo olosuhteet olivat sellaiset. Lapsi oli siis kolmekuinen.
Äiti ei voinut enää salata lasta.
Ja ylipäätään, miten vaikeaa on lapsen suojeleminen!
Me olemme molemmat äitejä. Lapsi huutaa milloin tahtoo.
Oli syytä tai ei, lapsi itkee kun siltä tuntuu.
Mooseksen äiti on ollut todellinen uskon nainen.
Heprealaiskirjeen 11 luvussa kuvataan, -
että hän on oikea esikuva luottamuksesta Jumalaan.
Mooseksen äiti todella luotti Jumalaan!
Niin he laittoivat syntymäkauniin poikalapsen ruokokoriin.
Kori oli kyllästetty piellä veden- pitäväksi ja päälle pantiin kansi.
Näin Jookebed täytti faaraon käskyn antaen poikansa joen vietäväksi.
Viime aikoina olen kuin uusin silmin lukenut tätä kohtaa.
Mooseksen noin 7-vuotias reipas ja rohkea isosisko jäi tarkkailemaan -
ruokojen suojiin veljen kohtaloa.
Äidin täytyi aavistaa, -
että yhdellä faaraon tyttäristä, palatsin prinsessoista, -
oli hyvä ja ymmärtävä sydän.
Uskon, että äiti rukoili -
voimallisesti poikansa puolesta.
Uskon myös, että Jumala johdatti äitiä näin konkreettisesti.
Totta. Yritän myös löytää luvusta asioita, joita voimme nähdä -
tänäänkin omassa arjessamme.
Lapsi kannellisessa korissa lipuu virran vietävänä.
Samaan aikaan prinsessa palvelijoineen saapuu rantaan.
He ehkä peseytyvät, ja sisko seuraa tilannetta kauempaa.
Prinsessa huomaa korin ja löytää sieltä vauvan.
Hän huomaa heti lapsen kauneuden.
Prinsessa tietää vauvan olevan heprealainen lapsi.
Samassa astuu rohkea pikkutyttö esiin.
Tyttö kysyy prinsessalta, haluaako hän vauvalle imettäjän.
Prinsessa vastaa myöntävästi, vaikka tuntee isänsä käskyn.
Miten rohkeita kaikki tähän osalliset naiset olivat!
Prinsessa kehottaa tyttöä tuomaan vauvalle imettäjän.
Niin pääsee Mooseksen äiti kasvattamaan omaa lastaan.
Tämän lisäksi, koska prinsessa myöhemmin vie pojan kotiinsa, -
poika saa parhaan mahdollisen koulutuksen.
Kertomuksessa minua koskettaa erityisesti se, -
että tällaisissa olosuhteissa syntyy ja kasvaa -
eräs kaikkien aikojen merkittävimpiä kansanjohtajia.
Näin Jumala kannattelee kansaansa ja omia ihmisiään.
Emme ole Mooseksia, mutta -
johdattaako Jumala meitä samoin?
Moosesta valmistetaan tällä tavoin suureen tehtäväänsä.
Raamattu sanoo rohkaisevasti, että kaikki, -
joita Jumalan Henki johdattaa ovat Jumalan lapsia.
Tai toisinpäin: Jumalan lapsia johdattaa Jumalan Henki.
Uskon totisesti, että Jumalan Henki johtaa meitä jokaisena päivänä.
Hänen teittensä korkeus on juuri siinä, etten niitä ihmisenä tunne.
Hän kannattelee minua aina, Hänen armonsa lepää päälläni, -
ja Hänen hyvyytensä ja hellä huolenpitonsa on aina läsnä.
Miten hämmästyttävästi Jumala huolehtiikaan niistä, -
jotka Hänen sanaansa panevat toivonsa!
Olen aina ihmetellyt, kuinka Mooseksen äiti Jookebed -
pani henkensä alttiiksi aikansa yhteiskunnallisissa oloissa.
Hän kieltäytyi tottelemasta faaraota, mutta toisaalta totteli.
Ehkä hän ajatteli, että käskyssähän ei kielletty -
panemasta lasta koriin.
Henkensä uhalla äiti suojeli lastaan ensimmäiset kolme kuukautta.
Katsokaa, kuinka Jumala siunasi palvelijaansa!
Jookebed oli ensimmäinen, joka sai palkkaa äitiydestä.
Äidistä vaikuttavin lahja Jumalalta oli kuitenkin se, -
että hänen pojastaan tuli valitun kansan johtaja.
Sellainen, joka huolehti Jumalan kansasta hyvän paimenen lailla.
Minusta se on suurin lahja, minkä äiti voi Jumalalta saada.
Olen kanssasi samaa mieltä.
Haluaisin kertoa eräästä tuoreesta kokemuksestani.
Odotin kovasti Jumalan johdatusta.
Ja Hän johdattikin niin ... jumalallisesti -
kuin Hänen suuruuteensa kuuluu.
Jumala soi minulle mahdollisuuden matkustaa Israeliin.
Minulla oli meno- ja paluulippu ostettuna.
Kotimatkani kulki Kiovan kautta.
Matka oli ollut hyvin siunattu. Nautin Jumalan läheisyydestä -
ja kaikesta, mitä Pyhällä maalla voi kokea.
Paluupäivän aamuna varhain menin Tel Avivin lentokentälle.
Kyltistä sain lukea, että lento oli peruttu.
Matkani aikana lentoyhtiö oli mennyt konkurssiin.
Menin infopisteeseen kysymään neuvoa, miten tulisi toimia.
Minulle sanottiin heti suoraan, että korvaavia lentoja ei ole.
Joutuisin ostamaan uuden lipun paluumatkalle.
Kauhistelin mielessäni tapahtumia.
Kello oli viisi aamulla, enkä voinut soittaa kenellekään.
Päätin käyttää ajan rukoilemiseen.
Tiesin, että koska Jumala oli tuonut minut Israeliin, -
Hän varmasti vie kotiinkin.
Sain puhelinyhteyden matkanjärjestäjään.
Hän lupasi auttaa niin paljon kuin kykenisi.
Kahdessa tunnissa hän järjesti minulle uuden lipun.
Huolekseni jäi vain lipun maksaminen.
Minulla ei ollut ylimääräistä rahaa mukana.
Käännyin kotiväkeni puoleen, mutta en saanut yhteyttä.
Sitten Jumala antoi idean soittaa eräälle henkilölle.
Ihmeellistä kyllä, hänellä oli juuri tarvittava rahasumma.
Nuo rahat oli säästetty juuri meidän perheemme hyväksi.
Ylistin Jumalaa, joka tiesi rahojen odottavan hetkeä.
Rahat siirrettiin, lippu maksettiin ja minä pääsin onnellisesti kotiin.
Hämmästelin Jumalan kaikkivoipaisuutta.
Hänen ajatuksensa ovat korkealla, kuten on taivas maasta.
Hänen ajatustensa korkeuksiin en kykene yltämään.
Enhän voinut kuvitellakaan, että yhtiö menisi konkurssiin.
Loppuhuipennuksen asiaan toi se, -
kun otin yhteyttä vakuutusyhtiöön.
Hain korvausta, jota ei ensin luvattu.
Kuitenkin minulle maksettiin koko summa kahdessa päivässä.
Rohkenen sanoa, että yksi summa toi mukanaan monta siunausta.
Eikö Jumalamme olekin suurenmoinen! Tämä oli vain viimeisin esimerkki.
Jumala on ihmeellinen.
Perheemme oli kesällä Kreikassa apostoli Paavalin jalanjäljissä.
Koimme siellä ihmeellistä johdatusta.
Kuljimme Filippin, Tessalonikan, -
Beroian, Ateenan ja Korintin kautta.
Sieltä matkasimme pohjoiseen. Saavuimme Albaniaan.
Albaniahan on Euroopan köyhin valtio.
Eteläisimmässä Albanian kaupungissa, Sarandessa, -
mieheni etsi nettiyhteyttä, jota ei ollut helppo löytää.
Minä sen sijaan huomasin lasten leikkikentän ja -
kutsuin lapseni heti ulos autosta leikkimään.
Näin puiston vieressä ikivanhan synagogan rauniot ja -
etsin kameran käsiini kuvatakseni sitä.
Kuvatessani tuli luokseni kaunis albanialainen neito.
Hän puhui hyvää englantia ja kyseli, mistä päin olemme tulleet.
Kerroin olevamme Virosta. Tyttö ihmetteli, miten kaukaa!
Hän kutsui minua nöyrästi kotiinsa kahville.
Vastasin, että mieluusti, mutta minulla on mies ja kaksi lasta.
Niin neito kutsui meidät kaikki.
Ja rakkaat ystävät, me olimme hänen luonaan kaksi päivää!
Tytön äiti oli opettaja ja isä toimi autonkuljettajana.
Hänen veljensä oli tyttäremme ikäinen.
Perhe otti meidät vastaan rakkaudella.
Saimme kertoa heille Kristuksesta ja Jumalasta tarkoituksineen.
Tämä muslimiperhe kävi vain suurempina pyhinä moskeijassa.
He eivät yhtyneet ruokarukouksiimme sallien ne kuitenkin meille.
Rukoilimme englanniksi ja siunasimme samalla heitä.
Ensimmäisenä iltana käydessämme levolle sydämeni toivoi mahdotonta:
Jeesus, anna minulle yksi albaniankielinen Uusi testamentti!
Rukoilin sitä yhdessä perheeni kanssa ja itseksenikin peiton alla.
Aamulla tyttö tahtoi esitellä meille Saranden kaupunkia.
Ehdotin, että kävisimme ensin turistien infopisteessä.
Tyttö hieman närkästyi, koska hänhän halusi olla oppaamme.
Hän kertoi, ettei infossa ole muuta kuin iso Albanian kartta.
Lohdutin ja kehuin loukkaantunutta tyttöä, mutta poikkesimme infoon.
Infopisteessä palveli kirkas- silmäinen nuori mies.
Meistä ilahtuneena mies kysyi, mitä teemme Albaniassa.
Kerroin olevamme läpikulkumatkalla.
Että kuljimme apostoli Paavalin jalanjälkiä.
Riemastuneena mies toisteli: "Te olette kristittyjä!"
Paljastui, että tämä 22-vuotias nuori mies oli -
poikkeuksellisesti vain sinä päivänä turisti-infossa -
tuuraamassa tätiään, joka ei ole kristitty.
Nuori mies oli päässyt sijaistamaan tätiään kielitaitonsa ansiosta.
Vain tuona ainoana päivänä oli tämä rakas veljemme infossa.
Ja hänellä oli albaniankielinen Raamattu ja Uusi testamentti!
Hän antoi UT:n ilolla meille, jotta voisimme antaa sen edelleen -
tälle vieraanvaraiselle muslimiperheelle, -
joka meitä ventovieraita hoivasi, syötti ja juotti rakkaudella.
He ruokkivat yltäkylläisyyteen asti ja huolehtivat jopa pyykeistämme.
Jumalan johdatus ja Hänen tiensä ovat ihmeitä täynnä!
Niin, ethän sinäkään olisi osannut suunnitella tuota tapahtuvaksi?
En ikinä, ei tuollaista kykene yksin ihminen toteuttamaan.
Lisäksi tunsin vahvasti Kreikassa, -
että Albaniassa tapahtuu ihmeitä.
Perheeni tietää, millä varmuudella tunsin tämän Jumalan hengen kautta.
Albaniassa saavuttaisimme matkan varsinaisen täyttymyksen.
Eikä minulla ollut aavistustakaan, mikä meitä odottaa.
Jumala totisesti tahtoo Sanansa leviävän ja koskettavan ihmisiä.
Jumalalla on valtava kaipaus.
Hän haluaa käyttää meitä kaikkia sanansaattajinaan.
Olen huomannut omassa elämässäni ja ehkä katsojatkin omassaan, -
että ne hennot ja odottamattomat tuntemukset sydämissämme -
ovat usein Jumalan puhetta. Kuten Mooseksen aikanakin.
Jumalan ajattelutapa voi olla odottamaton ja yllätyksellinen.
Meille ei anneta valmista elämänsuunnitelmaa.
Emme tiedä, mitä päivät tuovat tullessaan, mistä syntyy mitäkin.
Olisihan mukavaa tuntea tulevaa ja saada selkeitä ohjeita.
Itse, erityisesti ollessani nuori uskova, -
pohdin sydämeni tuntemuksia epäillen.
Myös sielunvihollinen esteli toimimasta ja uskomasta sisimpään.
Tämä on se kuilu, joka meidän tulee ylittää -
luottaen Jumalan ääneen.
Sinä toivoit Uutta testamenttia.
Minä sain idean, minne soittaa.
Punnitsen sydämessäni asian hyvät ja huonot puolet.
Mitä enemmän sydämen ääneen, Jumalaan, luotan, -
sitä suuremmin kirkastuu Hänen rakkaudellisuutensa.
Hän huolehtii pienistäkin asioista jättäen minulle vapauden ajatella.
Johdatus ei tarkoita kapeassa uomassa elämistä.
Tilanteissa, joissa pyydän apua ja johdatusta, -
Hänen tiensä ovat verrattomat.
Jumala haluaa kulkea kanssamme jokaisena hetkenä.
Kuten israelilaisten tuli päivittäin etsiä tuoretta mannaa erämaassa, -
tulee meidänkin jatkuvasti etsiä Taivasten valtakuntaa.
Mikä eilen ravitsi, se ei ole tänään enää kelvollista.
Jumala toivoo jokapäiväistä sitoutumista Häneen.
Voimme tulla kylläisiksi niin vajavaisina kuin olemme.
Emme ole koneita, vaan muutumme ja kehitymme koko ajan.
Sellaisiksi Luoja meidät teki.
Voimme olla tänään vaisuja, huomenna työteliäitä ja -
ylihuomenna hurmioituneita, mutta aina lähellä Jumalaa.
Kaikessa, mitä moninaisin tavoin, on Jumalan armo yllämme.
On rohkaisevaa tietää, että Jumala tahtoo johdattaa meitä -
sellaisina kuin olemme. Meidän tuleekin olla persoonallisia.
Voimme olla rohkeasti ja vilpittömästi oma itsemme.
Tällaisiksi olemme luotuja, mutta voimme kasvaa Jumalan kaltaisuuteen.
Jesajan kirjan 40. luvun lopussa sanotaan, että -
jotka Herraa odottavat saavat uutta voimaa.
Nousemme Pyhän Hengen siivin taivaiden korkeuksiin ja -
näemme sieltä kuin Jumalan silmin elämäntilanteemme.
Niin me kuljemme väsymättä ja innokkaina Hänen teitään.
Eikö ole ihmeellistä, Heli? - Kyllä, suurenmoista.
Katsojien joukossa saattaa olla joku, joka kaipaa Jumalan apua.
Puhuimme johdatuksesta matkoillamme, mutta elämä on paljon muutakin.
Elämässä on kiusauksia, vaikeita olosuhteita ja kipeitä tapahtumia.
Rakas katsoja. Musertavassa elämän- tilanteessa älä tuomitse itseäsi.
Vaikka löytäisit itsestäsi virheitä tai tuntisit syyllisyyttä, -
käänny Jumalan puoleen ja tee parannus.
Luota Jumalaan.
Tunnusta kaipaavasi apua ja ojenna kätesi Hänen puoleensa.
Ota vastaan Hänen apunsa ja tiedä, että Hän rakastaa sinua kovasti.
Rakas Heli, voisitko kiittää ja rukoilla katsojiemme puolesta?
Sillä varmasti joku katsojistamme tarvitsee rukousapuamme.
Elävä Jumalamme, tahdon kiittää ja ylistää Sinua.
Kiitän Sinua koko sydämestäni, koska suot meille mahdollisuuden -
pelastua Jeesuksessa Kristuksessa.
Kiitän Sinua myös katsojistamme.
Joku voi juuri nyt epäröidä ja etsiä tarkoitustaan.
Tahdon siunata heitä, jotka ovat vaikeassa tilanteessa.
Pyydän Jumala, ojenna kätesi heidän puoleensa, -
kosketa ja auta heitä. Opeta ja rohkaise heitä.
Sinä johdatat rakkaita lapsiasi jokapäiväisessä elämässä, -
hetkessä, jota elämme. Kiitos, että saamme luottaa Sinuun.
Sinä pidät lupauksesi. Ole kiitetty ja ylistetty.
Kiitän avustasi, joka ulottuu kaikille katsojille.
Jeesuksen nimessä. Aamen.
Lopetussanoiksi lukisin Sanan- laskujen kirjasta kohdan 1:23.
"Kääntykää minun nuhdeltavikseni.
Katso, minä vuodatan teille henkeäni, -
saatan sanani tiedoksenne." Aamen.
Kiitos, rakas katsoja, että vietit puolituntisen pastorien seurassa.
Toivomme sinulle Jumalan rauhaa, voimaa ja siunausta.
Iloisiin kohtaamisiin!
Suomennos: Maria Peura