VIRON PASTORIT AREENALLA
Hyvät katsojat! Pastorit ovat jälleen areenalla.
Studiossa on tänään pastori Kertu Toots.
- Hei Kertu! - Hei Heli!
Tänään puhumme myrskyistä.
Emme ole luonnon myrskyjen asiantuntijoita.
Emme siksi niin siihen syvenny. Mutta elämän myrskyt.
Millaisia ovat elämän myrskyt?
Myrskyssä elämän asiat odottamatta menevät sekaisin.
Se voi tapahtua eri tavoin. Työn menettämisen, -
läheisen kuoleman kautta tai avioeron kautta.
Se voi tapahtua myös luonnonkatastrofin kautta.
Suhteiden rikkoutumisen kautta.
Hyvin erilaisin tavoin voi myrsky tulla ihmisen elämään.
Me ihmiset emme pidä myrskyistä.
Tiedemiehet sanovat kuitenkin, -
että myrskyt luonnossa ovat elintärkeitä.
Pieni paussi tässä. Se on vakava väite.
Sanoit myrskyn tarkoittavan sitä, -
että elämän asiat menevät sekaisin.
Tarkoittaako se sitä, että menetetään jonkin asian hallinta?
Joidenkin elämä on hyvässä järjestyksessä, -
toisilla taas elämä on aina vähän sekaisin.
Jossain määrin me kaikki haluamme hallita asioita.
Sanoit tärkeän asian. Mitä tiedemiehet väittävät?
Se on tosiaan tiedemiesten väite. Kuulin siitä uutisista.
Myrskyt ovat luonnossa elintärkeitä.
Tiedemiehet sanovat myös hyvin rohkaisevasti, -
että myrskyn keskellä on täysi rauha.
Se on maailman rauhallisin paikka. Kummallista!
Samaan aikaan kun sade ja tuuli tekevät suurta tuhoa, -
on myrskyn keskellä täysi hiljaisuus ja rauha.
Psalmi 91:5-7 kertoo tästä. "Et sinä pelkää yön kauhuja, -
et päivällä lentävää nuolta, et ruttoa, joka pimeässä kulkee, -
et kulkutautia, joka päiväsydännä häviötä tekee. Vaikka tuhat -
kaatuisi sinun sivultasi, kymmenen tuhatta oikealta puoleltasi, -
ei se sinuun satu."
Miten se on mahdollista? Ei se sinuun satu.
Haluan kysyä heti, pidätkö sinä myrskyistä, Kertu?
Myrskyt luonnossa ehkä, mutta entä elämän myrskyt?
Minä itse en pidä niistä.
Sanon rehellisesti, että en minäkään niistä pidä.
Mutta taaksepäin katsoessa näen, että myrskyt elämässäni ovat -
tuoneet suurta siunausta.
Luit Raamatusta, että "se ei sinuun satu".
Kun olen keskellä myrskyä, voinko sanoa, että se ei satu minuun?
Jos vaikka menetän työpaikkani, se sattuu minuun kovasti.
Mitä Raamattu tarkoittaa tällä?
Luulen sen tarkoittavan sitä, että sydämessäsi on Jumalan rauha, -
läsnäolo ja rakkaus myös silloin, kun kaikki muu häviää.
Kaikista vaikeuksista huolimatta sydämessä on Jumalan rauha.
Tiedät, että Jumala hallitsee tilanteen, riippumatta myrskyistä.
Uskon, että tämä on jotain hyvin konkreettista.
Psalmin 91 ensimmäiset jakeet: "Joka Korkeimman suojassa istuu -
ja Kaikkivaltiaan varjossa yöpyy, se sanoo: 'Herra on minun turvani -
ja linnani, hän on minun Jumalani, johon minä turvaan.' Hän päästää -
sinut linnustajan paulasta, turmiollisesta rutosta.
Sulillansa hän sinua suojaa, ja sinä saat turvan hänen siipiensä alla."
Tässä piilee ehkä yksi Raamatun ihmeellisimmistä totuuksista.
Ei, ettemme koskaan joutuisi myrskyihin.
Kun tulemme uskoon, olemme kuin pienet vauvat.
Tuntuu, että meitä hellitään ja hoivaillaan.
Luulen elämän olevan aina sellaista. Makailen kehdossa ja kasvan.
Mutta kasvaessani Jumala ei pidä myrskyjä minusta loitolla.
Minun ei kannata rukoilla: Jumala, pidä myrskyt loitolla!
Ne tulevat silti.
Jumala ei suunnittele myrskyjä varallemme, mutta kuten -
tiedemiehet sanovat, myrskyt ovat tärkeä osa elämää.
Kyllä. Kun seuraamme Raamatun ihmisten elämää, kaikkien heidän -
elämässään oli erilaisia myrskyjä.
Me, Heli, voimme pastoreina todistaa, että kaikkien -
elämässä tulee eteen myrskyjä. Silti voimme olla varmoja, -
että Jumala kääntää kaiken niiden hyväksi, jotka Häntä rakastavat -
ja Häneen luottavat, huolimatta myrskyistä.
Apostoli Paavali koki paljon myrskyjä, -
oli vaikeuksia ja vainoa.
Hänen elämässään oli myös luonnollisia myrskyjä.
Apostolien teot 27:9-11:
"Mutta kun paljon aikaa oli kulunut -
ja purjehtiminen jo oli vaarallista, -
sillä paastonaikakin oli jo ohi, -
varoitti Paavali heitä ja sanoi:
'Miehet, minä näen, että purjehtiminen -
käy vaivalloiseksi ja vaaralliseksi, -
ei ainoastaan lastille ja laivalle, -
vaan myös meidän hengellemme.'
Mutta sadanpäämies uskoi enemmän -
perämiestä ja laivanisäntää kuin Paavalin sanoja."
Miksi hän uskoi enemmän perämiestä?
Koska he olivat kokeneita merenkävijöitä.
He olivat selvinneet jo monista myrskyistä.
Mitä teltanrakentaja tietää merenkäynnistä?
Mitä saarnaaja tietää laivoista tai elämästä ylipäänsä?
Mutta he unohtivat, että Paavali ei ollut ainoastaan -
saarnaaja ja teltanrakentaja. Hän oli Jumalan palvelija, -
joka tunsi Jumalan, jonka varoitusta olisi kannattanut kuunnella.
Jumalan varoituksia on tärkeä kuunnella.
Sillä tavoin säästymme monilta elämän myrskyiltä.
Tiedämme, että Jumala ei säästä meitä kaikilta myrskyiltä.
Mutta Hän voi pelastaa meidät myrskyn keskellä, -
kun pidämme Hänestä kiinni.
Tässä kertomuksessa he eivät kuunnelleet Jumalan varoitusta.
Koko laiva ja sen 276 matkustajaa joutuivat myrskyn armoille.
Suuri myrsky pyyhkäisi Välimeren yli.
Laivan lastikin heitettiin mereen.
Jatkamme 20. jakeesta:
"Mutta kun ei aurinkoa eikä tähtiä näkynyt -
moneen päivään ja kova myrsky painoi, katosi meiltä viimein -
kaikki pelastumisen toivo."
Ihmisten toivo oli sammunut. Auringon ja tähtien mukaan -
määrättiin laivan sijainti, se oli sen ajan GPS.
Mitään ei näkynyt paksun pilven lävitse.
"Kun oli oltu kauan syömättä, niin Paavali nousi ja sanoi:
"Miehet, teidän olisi pitänyt noudattaa neuvoani eikä lähteä -
Kreetasta; siten olisitte säästyneet tästä vaivasta ja vahingosta."
Mutta nyt minä kehoitan olemaan rohkealla mielellä, -
sillä yksikään teistä ei huku, ainoastaan laiva hukkuu.
Sillä tänä yönä seisoi minun tykönäni sen Jumalan enkeli, -
jonka oma minä olen ja jota minä palvelen, ja sanoi:
'Älä pelkää, Paavali, keisarin eteen sinun pitää menemän.
Ja katso, Jumala on lahjoittanut sinulle kaikki, jotka kanssasi -
purjehtivat.' Olkaa sentähden rohkealla mielellä, miehet.
Minulla on se usko Jumalaan, että niin käy, kuin minulle on -
puhuttu. Mutta jollekin saarelle meidän täytyy viskautua."
Meren tunteminen on hyvä, mutta Jumalan tunteminen on parasta.
Paavali tunsi Jumalan. Sen tähden hänen elämänsä ei pyörinyt -
oman navan ympärillä. Hän oli mies, joka rukoili myrskyn keskellä -
kaikkien niiden 276 ihmisen puolesta.
Myös niiden puolesta, jotka eivät kuunnelleet hänen neuvoaan.
Hän olisi voinut sanoa: "Itse lähditte purjehtimaan!"
Mutta hän ei tehnyt sitä. Hän rukoili heidän puolestaan.
Kuinka usein rukoilet työkaveriesi tai koulukaveriesi edestä?
Ympärilläsi olevien ihmisten puolesta, jotka eivät tunne Jumalaa.
Mieti, kuinka Paavali lakkaamatta rukoili ihmisten puolesta, -
jotka olivat hänen kanssaan sen myrskyn keskellä.
Jumalan enkeli sanoi: "Älä pelkää! Jumala on lahjoittanut -
sinulle kaikki, jotka sinun kanssasi purjehtivat."
Ja Paavali sanoi: "Uskon, että käy niin kuin Jumala on puhunut."
Rakkaat ystävät, niin usein kaikkein hankalin tilanne -
on äkkiä paras tilanne, missä olla.
Jumala käytti Maltan haaksirikkoa -
viedäkseen evankeliumia eteenpäin. Paavali sai sanan, että laivan -
tulee päästä lähelle rantaa. Laiva iskeytyi hiekkasärkkään, -
mutta jokainen laivalla ollut pelastui, kuten Jumala oli sanonut.
Saarella oli mies, Publius, jonka isä oli vakavasti sairas.
Paavali sai laittaa kädet hänen päälleen, ja Herra paransi miehen.
Sitten kaikki saaren sairaat tulivat parannettaviksi.
Maltan saarella alkoi suuri herätys. Jumala käytti haaksirikkoa -
tuodakseen Maltalle herätyksen. Kristuksen evankeliumi pääsi -
valloittamaan saaren Paavalin julistuksen kautta.
Tämä on hyvin merkittävä kertomus. Mutta entä jos omassa -
henkilökohtaisessa elämässäni myrskyää. Kuinka se voi kääntyä -
minun parhaakseni? Miksi minun täytyy kärsiä myrskyn keskellä?
Ihmiset, usein jopa me uskovat ihmiset, -
ovat usein itsekeskeisiä.
Elämme omaa ja perheemme elämää. Se ei ole sinänsä huono asia, -
mutta Jumala haluaa, että kurotamme eteenpäin.
Ja usein ainoa tapa saada meidän huomiomme, on läpi myrskyjen.
Jumala antaa myrskyjen tulla, ja Hän myös käyttää niitä.
Katsellaan Jeesuksen ja opetuslasten elämää.
Heitä ei säästetty myrskyiltä.
Luetaan Luukkaan 8. luvusta jakeet 22-25:
"Eräänä päivänä hän astui opetuslapsinensa -
veneeseen ja sanoi heille: "Menkäämme järven tuolle puolen."
He lähtivät vesille. Ja heidän purjehtiessaan hän nukkui.
Mutta järvelle syöksyi myrskytuuli, ja vene tuli vettä täyteen, -
ja he olivat vaarassa. Niin he menivät ja herättivät hänet sanoen:
"Mestari, mestari, me hukumme!" Herättyään hän nuhteli tuulta ja -
veden aallokkoa; ja ne asettuivat ja tuli tyven. Ja hän sanoi heille:
"Missä on teidän uskonne?" Mutta pelko oli vallannut heidät, -
ja he ihmettelivät sanoen toisilleen: "Kuka onkaan tämä, kun hän käskee -
sekä tuulia että vettä, ja ne tottelevat häntä?"
Tässä näemme Jeesuksen inhimillisen puolen. Hän oli niin väsynyt, -
että nukkui keskellä myrskyä. Minä en pystyisi siihen.
Mutta Jeesus ei kävellyt hymyillen läpi myrskyistä, aivan kuin -
ne eivät koskisi Häntä. Myrskyissä Häntäkin hiottiin, -
aivan kuten meitäkin.
Kyllä. Jeesus nousi ylös ja -
nuhteli myrskyä ja se vaikeni.
Mitä voimme tästä kertomuksesta oppia?
On kaksi tapaa olla myrskyssä.
Panikoiva tai rauhallinen.
Kun myrsky uhkasi kaataa veneen, -
opetuslapset panikoivat.
Vaikka he eivät olleet ensimmäista kertaa vesillä.
Ainakin neljä opetuslapsista oli kalastajia Genesaretinjärvellä, -
Pietari, Andreas, Jaakob ja Johannes.
- Ja myös tunsivat myrskyt. - Aivan varmasti.
Mutta tässä he ovat myrskyn keskellä, ja Jeesus vain nukkuu.
Ehkä sinustakin tuntuu välillä, että Jeesus nukkuu. Miksi?
He panikoivat ja huusivat: "Opettaja! Me hukumme!"
Miten Jeesus pystyi nukkumaan kaiken tämän keskellä?
Uskon, että Hän oli tietoinen muutamasta olennaisesta asiasta.
Ensinnäkin, päästäksesi sinne, minne Jumala sinua johtaa, -
sinun on mentävä läpi myrskyjen. Jumalan tahto oli lähteä -
järven toiselle puolelle viemään myös sinne Jumalan Sanaa.
Sinne päästäkseen heidän oli mentävä myrskyn läpi.
Toiseksi, vasta myrskyn keskellä ymmärrät, oletko pysynyt Jumalan -
tahdossa vai et. Se ei tapahdu rauhallisena aikana.
Muistatteko Jeesuksen vuorisaarnan vertauksen kahdesta rakentajasta?
Molemmat rakensivat nähden vaivaa. Myrsky iski molempien elämään.
Yhden elämäntalo kaatui.
Toisen elämäntalo jäi pystyyn.
Koska se oli rakennettu kalliolle, Jumalan Sanalle ja Hänen tahdolleen.
Kun pysymme Jumalan tahdossa, myrsky ei voi tuhota meitä.
Sen, olemmeko Jumalan tahdossa, huomaamme myrskyn keskellä.
Kolmanneksi, kun myrsky lakkaa, astumme ulos tuntien ja luottaen -
Jumalaan paljon paremmin. Meidät on varustettu ja -
olemme valmiita heittämään pelastusrenkaan seuraaville.
Haluaisin kertoa yhdestä hyvin henkilökohtaisesta myrskystä.
Kerro, se sopii oikein hyvin.
19. marraskuuta 1998 Jumala teki meistä onnelliset vanhemmat.
Syntyi Kristo-poikamme. Aviomieheni oli tuolloin töissä -
laivayhtiössä, matkaten Tallinnan ja Tukholman väliä.
Joulu oli tulossa ja mieheni piti olla töissä niin jouluna kuin -
myös uuden vuoden aattona. Ainoa tapa olla yhdessä -
perheen kanssa, oli mennä mukaan laivamatkalle.
- Miten hauska ajatus!
Kaikki meni alussa hyvin, mutta illalla nousi kova myrsky.
Päivä oli 24. joulukuuta. Estonia-laivan uppoamisesta -
oli vain neljä vuotta.
Jäät hakkasivat laivan kylkiä, laiva nitisi ja natisi -
ja heittelehti joka suuntaan.
Tiit ja Kristo-vauva nukkuivat -
laivan keinuessa mukavasti. Minä en millään saanut unta.
Rukoilin ja huusin Jumalan puoleen. Miksi olin tullut vauvani kanssa -
tämän myrskyn keskelle? Jos laiva uppoaa, mitä teen vauvani kanssa?
Kello oli 1 tai 2 yöllä, enkä ollut saanut unta.
Kolmelta ravistin mieheni hereille ja sanoin: "Minä pelkään!"
"En saa nukuttua!"
Tiit itse ei muista tätä tapausta, mutta hän katsoi minuun ja sanoi:
"Pelkää Jumalaa." Sitten hän käänsi kylkeä ja nukahti.
Se oli pelastusrengas, jota tarvitsin.
Sanat "Pelkää Jumalaa!" toivat suuren rauhan sydämeeni.
Lopuksi nukahdin itsekin laivan keinumisen tuudittamana.
Nukuimme rauhassa aamuun asti.
Kiitos, tämä oli ihana todistus. Haluan kysyä sinulta vielä -
muutaman kysymyksen myrskyistä.
Kun siis rakennan elämäntaloni Jeesuksen opetusten mukaan, -
se ei tarkoita heti sitä, että elämääni ei tule myrskyjä.
Päinvastoin! Kaikkien ihmisten elämään tulee myrskyjä.
Jeesuksen ja opetuslasten elämään ja meidän elämäämme.
Pidämme siitä tai emme, myrskyjä tulee tässä maailmassa.
Eli Jumala on sen näin järjestänyt. - Kyllä, langenneessa maailmassa.
Mutta meidän tulee pysyä Jumalan sydämen lähellä, rakastaa Häntä.
Siellä myrskyn sydämessä.
Toinen kysymys vielä. Jeesus, Jumalan Poika, nousi myrskyn -
keskellä ja vaiensi sen. Voinko minäkin käskeä myrskyjä elämässäni -
vaikenemaan, jos Jumala antaa siihen voiman?
Uskon, että varmasti voit. Jos tunnet, ettet enää jaksa, -
käänny uskovan ystävän puoleen, niin kuin minä käännyin mieheni puoleen.
"Minä pelkään enkä pysty nukkumaan." Pelkäsin pienen poikani takia.
Tiit sanoi kaksi sanaa: "Pelkää Jumalaa."
Se vaiensi myrskyn elämässäni ja sydämessäni.
Heli, uskon, että olemme molemmat kokeneet, kuinka Jumalan ylistys -
hyvin usein vaientaa myrskyn. Kiitämme ja ylistämme Häntä.
Tuomme Hänelle kiitosuhrimme myös vaikeissa tilanteissa.
Mitä vaikeampi tilanteemme on, sitä kallisarvoisempi uhri -
on kiitoksemme elävälle Jumalalle.
Jaak Jõerüüt, virolainen poliitikko ja kirjailija on sanonut:
"Kun sinulla on Jumala, ketä pelkäät? Mutta jos sinulla ei ole Jumalaa, -
keneen silloin luotat?"
Se on todella syvä ajatus. Kiitos sinulle, Kertu, -
että jaoit ajatuksiasi.
Rakas katsoja, olet ehkä vaikean myrskyn keskellä, etkä ole vielä -
päässyt sen myrskyn sydämeen, missä on Jumalan rauha.
Tiedä, että Jumala näkee sinut ja ymmärtää sinua. Jumala on -
sinun kanssasi kaikissa myrskyissä. Vaikka olisit itse saanut aikaan -
myrskyn, jonka keskellä olet, mene Jumalan eteen.
Kadu syntiä ja pyydä apua Jeesuksen nimessä.
Kertu, rukoilisitko lyhyesti rakkaitten katsojiemme puolesta?
Isä, kiitämme Sinua sydämestämme uskollisuudestasi.
Olet uskollinen. Olet liiton Jumala.
Seisot Sanasi takana. Joka rakentaa elämäntalonsa Sinun Sanasi päälle, -
saa kokea, että myrskyt eivät tuhoa.
Ne tuovat raikkautta ja uusia tuulia, vievät uudelle tasolle.
Siunaamme kaikkia katsojia, Jeesuksen Kristuksen nimessä.
Isä, pyydän, että he voisivat kokea voimasi ja läsnäolosi.
Meistä välillä tuntuu, että nukut laivan perässä, -
mutta kiitos siitä, että nouset, kun on oikea aika.
Yksi sana suustasi vaientaa myrskyn ja yksi katse muuttaa kaiken.
Isä pyydän, että meillä kaikilla voisi olla uskovia ystäviä, -
joiden kanssa emme horju myrskyn keskellä.
Ystäviä, seurakuntalaisia. Ettei kukaan jäisi pois seurakunnan -
kokouksista, vaan voisimme olla uskollisia Sinulle ja omillesi.
Silloin näet Jumalan uskollisuuden. Hänen silmänsä etsivät niitä, -
jotka vilpittömästi pysyvät Hänessä.
Jeesuksen nimessä, aamen.
Aamen. Kiitos sinulle, Kertu. Jaoit hyvää ja rohkaisevaa sanaa.
Rakas katsoja, ole runsaasti siunattu!
Suomennos: Sanna Pitko