o
VIRON PASTORIT AREENALLA
Tervetuloa Viron pastorit areenalla ohjelmaan.
Hienoa, että olette tänään kanssamme.
Studiossa on tänään kaksi pastoria.
Puhumme tänään suhteista ja erityisesti huolenpidosta.
Vieraana on isäni pastori Aamo Remmel Viljandin Baptistiseurakunnasta.
Mitä tarkoittaa huolenpito?
Se on laaja käsite. Lapsena sain kokea isän huolenpitoa.
Sodan aikaan oli raskas aika. Syyttömiä ihmisiä vangittiin.
Me elimme Narvan lähellä. Eräänä päivän kuulimme huutoa kadulta.
Menimme katsomaan. Naapurin äitiä vietiin. Hänellä oli 6 tai 7 lasta.
Lapset juoksivat perään. Hän oli kahden saksalaissotilaan välissä.
Isä juoksi heidän luokseen ja kysyi, mihin olette naista viemässä.
Vastaus oli: Kantelun mukaan hän on kommunisti.
Isä sanoi: Hänellä on suuri perhe. Ei hän ehdi olla mukana politiikassa.
Isä osasi hyvin saksaa. Lopulta upseeri sanoi:
Päästän naisen vapaaksi teidän vastuullanne.
Isä lupasi vastata hänestä. Se jäi mieleen.
Muistan, kuinka isä piti huolta ihmisistä.
Meidän lähellä oli venäläisiä vankeja.
Heille ei saanut antaa mitään, silti isä aina vei heille salaa leipää.
Se auttoi minua ymmärtämään, että ihmisistä pitää huolehtia
ja huomata heidän tarpeensa.
Muistan, kuinka yhtenä yönä koputettiin meidän ikkunaan.
Isä osasi venäjää. Ryhmä venäläisiä sotureita oli ikkunan takana.
He halusivat päästä saksalaisten rintamasta läpi ja tarvitsivat
siihen apua. He pyysivät isää mukaan viemään heidät metsän läpi.
Isä lähti. Me olimme huolissamme. Jos saksalaissoturi olisi huomannut,
hänet olisi ammuttu. Hän meni ja tuli takaisin.
Nämä tapaukset on opettanut, että ihmisistä pitää huolehtia
olivatpa he mitä kansallisuutta tai missä tilanteessa tahansa.
Ihmisiä tulee rakastaa ja auttaa.
Sain itsekin asua isoisän kanssan kolme vuotta samassa talossa.
Niinä vuosina näin, kuinka paljon hän välitti ihmisistä.
Hän korjasi juoppoja kadulta. Muistan, kuinka aamuisin
joku taas nukkui olohuoneessa. Hän ei voinut jättää auttamatta.
Hän huolehti myös eläimistä ja linnuista.
Homehtuneen leivän sekoitti maitoon ja antoi linnuille ruuaksi.
Ainoa kerta, kun muistan hänen suuttuneen minulle, oli, kun
autoleikeissä hajoitin heinäkasan, jonka hän oli kerännyt kaneille.
Hän piti huolta koirista ja kissoista. Huolenpito ei koske vain ihmistä
vaan koko Luojan luomakunnasta huolehtimista.
Mistä tulee tällainen suhtautuminen?
Uskon sen tulevan siitä, että isä uskoi ja palveli Jumalaa.
Hän tiesi, että kaikki on Jumalan luomaa.
Hän opetti meitä lapsia rakastamaan kaikkea luotua.
Muistan, kuinka lapsena tulimme jostain myöhään illalla.
Isä näytti minulle tähtitaivasta, otavan ja pohjantähden.
Hän sanoi: Muista, että Jumala on luonut tämän kaiken.
Meidän ympärillä on Jumalan suuris luomistyö.
Hän istutti meihin jo lapsena välittämisen luonnosta ja eläimistä.
Meillä oli suuri perhe ja palkat olivat pienet.
Isä oli yksityisyrittäjä ja maksoi siitä valtiolle verot.
Se oli raskasta. Joka vuosi veroja nostettiin.
Hyvin nuorena jo olin kesäisin hänen apunaan.
Muistan, kuinka monta kertaa joku tuli ja sanoi, että polttopuut on lopussa
ja pyysi apua. Näin, kuinka isä auttoi.
Iltaisin ihmiset tulivat kotiin tilaamaan polttopuita.
Isä vei puut kotiin heille. Isä auttoi niitä, joilla oli vaikeaa.
Kun isä näki jonkun vaikeuksissa... Kerran hän toi kotiin yhden miehen,
joka oli kehitysvammainen. Hän oli uskova mies, joka oli vailla asuntoa.
Hän söi meidän perheen kanssa ja oli meidän perheen jäsen.
Kaikesta näin, kuinka isä välitti ihmisistä.
Kerran yksi venäläisperhe muutti Viroon. Se oli suuri perhe.
He elivät meidän luona monta kuukautta
ennen kuin löysivät asunnon.
Kaikkea emme ymmärtäneet, mutta näimme, kuinka isä huolehti ihmisistä.
Lapsesta lähtien olen oppinut huolenpitoa.
Toinen ihminen, jolta olen oppinut huolenpitoa, on puolisoni.
Usein kun ajoimme autolla, hän pyysi pysäyttämään ja
sanoi, että viedään tuo ihminen kotiin.
Hän huomasi mahdollisuudet. Kerran kävimme Tarttossa sinun luonasi.
Oltiin jo takaisin menossa. Istuimme bussissa, kun vaimoni halusi
mennä vielä hetkeksi ulos. Kaksi poikaa oli jäätelökioskin edessä.
Heillä ei ollut rahaa jäätelöön. Vaimo huomasi sen.
Hän osti heille jäätelöt. Olisitpa nähnyt poikien kasvot.
Vielä bussin liikuessa he juosivat rinnalla ja heiluttivat meille.
Hänen sisällään oli kyky nähdä ihmisten tarpeet ja välittää heistä.
Olen paljon huolenpitoa nähnyt ja se on koskettanut minua syvästi.
Käytämme sanaa huolimaton tai piittaamaton ihmisistä,
jolle oma minä ja omat tarpeet on kaikkein tärkeimpiä.
Kuinka ihmisestä tulee piittaamaton?
Onko meillä taipumus itse- keskeisyyteen
vai syntisyytemmekö tähden muutumme itsekkäiksi ja piittaamattomiksi?
Mistä tulee piittaamattomuus?
Eiköhän siihen vaikuta niin meidän syntisyytemme kuin myös
se millaisessa ympäristössä olemme kasvaneet.
Ehkä lapsuudessa on koko ajan pitänyt puolustaa oikeuksiaan
ja tehdä itsensä nähtaväksi.
Ihminen, joka kokee, ettei kukaan välitä hänestä,
muuttuu itse toisista piittaamattomaksi.
Ihmisen kasvu on pitkä prosessi.
On myös niitä, joilla on niin suuri minä, etteivät näe ketään muuta.
Kun minut uskon tähden erotettiin yliopistosta,
tulin Tallinnaan. Sain lopulta työtä uskovan miehen luota.
Työnjohtajana oli nainen, jonka lempilause oli:
Kehu itseäsi, kyllä muut huolehtii moittimisesta.
Sitä hän kertasi usein.
Itsekeskeinen ajattelee vain omia tarpeitaan.
Isoisäsi menetti kaksi ensimmäistä lastaan, koska huolehti ihmisistä.
Viron tasavallan synnyttyä perheet saivat tulla takaisin Viroon.
Illalla kokouksesta tultuaan isä näki bussiasemalla suuren perheen.
Hän kysyi, miksi olette siinä. Heillä ei ollut, mihin mennä.
Isä otti heidät luokseen. En ollut vielä syntynyt.
Kaksi ensimmäsitä lasta oli, poika ja tytär.
Perheen lapsilla oli hinkuyskä.
Minun vanhin veljeni sairastui siihen ja kuoli 1,5 vuotiaana.
Äiti itki kovasti. Lääkäri sanoi myöhemmin,
ettei olisi saanut imettää silloin. Tytär oli 2 kk ikäinen.
Hänelle tuli aivotulehdus ja hän kuoli.
Menettää kaksi lasta kahden viikon sisään
vain siksi, että halusit auttaa ihmisiä.
En muista, että isä olisi koskaan katkerana sanonut,
miksi tein niin ja menetin lapseni.
Se jätti syvän jäljen minuun.
Hyvää tehdessä tapahtuu sinulle päinvastaista.
Huolenpito ihmisistä jatkui. Isä ei muuttunut toisenlaiseksi.
Hän olisi voinut katkeroitua ja sanoa: Autoin toisia ja näin kävi minulle.
Puhuimme hiljattain yhdessä ryhmässä tästä tapauksesta.
Yksi pastori siellä sanoi meidän suvusta,
että ehkä juuri tällaiset traagiset kokemukset ovat opettaneet,
mitä tarkoittaa huolenpito ja rakastaminen
silloin kun siitä pitää maksaa kova hinta.
Olemme oppineet välittämään. Meidän elämä on traaginen lunastustarina.
Kun seuraava sukupolvi on kokenut jotain vastaavaa,
heillä on esimerkki olemassa, mitä on todellinen huolenpito.
Näemme Raamatusta, että Jumala pitää huolen.
Hän sanoo Moosekselle: Olen kuullut kansani huudon Egyptistä.
Heidän sydämestä suoraan minun sydämelleni.
Siinä käytetään hepreankielen sanaa jada, joka tarkoittaa
kaikkein läheisintä kosketusta, mitä voi ihminen kokea.
Hän sanoo: Olen tuntenut heidän huutonsa.
Jeesus on empaattinen. Hän itkee ihmisten tähden.
Hän ei voi ohittaa surevaa äitiä. Hän pysähtyy ja muuttaa
tilanteen ylösnousemus voimalla.
Kuinka pelastajamme Jeesus Kristus voi muuttaa meitä välittävimmiksi?
Ennen muuta omalla esimerkillään, kun katsomme hänen maanpäällistä elämää,
kuinka hän käyttäytyi ihmisten kanssa, kuinka huomioi heidät.
Jeesus pysähtyi ihmisen luo, jota toiset halveksivat.
Jeesus ruokki 5000 ihmistä. Opetus- lapset olisivat lähettäneet
ihmiset pois, mutta Jeesus ruokki heidät.
Näemme, kuinka Jeesus välitti.
Kun opetuslapset väsyivät, hän kehotti heitä vähän levähtämään.
Hän piti huolta heidän fyysisistä tarpeistaan, jotteivat väsyisi.
Jeesuksen teot ovat niin suurenmoisia.
Jeesus ristillä olessaan välitti ryöväreistä rinnallaan.
Toinen ryöväreistä pyysi muistamaan häntä.
Jeesus vastasi hänelle, että tänään olet kanssani paratiisissa.
Näemme Jeesuksen huolenpitoa hänen teoissaan ja kuolemassaan,
mutta ylösnousemuksen jälkeen hän oli vielä 40 päivää maan päällä.
Miksi? Koska hän välitti opetus- lapsistaan.
Hän tiesi heidän tilanteensa, kuinka järkyttyneitä he olivat.
Hän opetti heitä ja piti heistä huolta.
Kohtasi Pietarin ja itkevät naiset, Maria Magdaleenan.
Kaikki tämä kertoo Jeesuksen välittämisestä.
Kun me siitä luemme, ymmärrämme, kuinka paljon Kristus välittää meistä.
Jeesus Pyhän Hengen kautta antaa meille kyvyn.
Meidän olemus on itsekäs. Jeesus lupaa antaa meille toisen Lohduttajan,
joka on meidän rinnalla, joka tekee eläväksi Jeesuksen opetuksen.
Pyhä Henki usein muistuttaa minua, kuinka Jumala suhtautuu minuun.
Hän panee minut näkemään toisen ihmisen niin kuin Jumala hänet näkee.
Voin tuoda lunastuksen toiselle todellisena juuri siksi,
että Jumala on minua rakastanut.
Jeesus opetti siitä, jos on itse saanut velat anteeksi
ei voi mennä toisen luo vaatimaan velanmaksua.
Vaan tulee rukoilla, anna anteeksi meidän velat niin kuin mekin
anteeksi annamme velallisillemme.
Lunastus on kokonaisvaltainen. Jeesus osoittaa Jumalan
kaltaisen inhimillisyyden. Hän antaa meille kyvyn elää niin.
Pyhän Hengen ansiosta meillä, on voimaa välittää ihmisistä.
Vaikka meistä tuntuisi se vaikealta, hän antaa meille voiman siihen.
Hän johdattaa meitä. Hän kehottaa menemään jonkun luo.
Päivittäin voimme kokea Pyhän Hengen ohjausta.
Hän välittää ihmisistä.
Muistat ehkä, kuinka Rain Vändra löysi elämänsä lopussa Jumalan.
Kävin hänen luonaan. En tiennyt, että tilanne oli niin vakava.
Lupasin tulla uudestaan, kun tulen takaisin Hiidenmaalta.
Silloin hän oli jo tajuton. Pari päivää myöhemmin ruokapöydässä
mietin, että on paljon tekemistä. Lähden vasta illalla Rainin luo.
Ruokapöydässä koen hyvin selvästi, kuinka minulle sanotaan: Mene heti!
Menin hänen luokseen. Hän oli tajuton, mutta vielä elossa.
Rukoilin hänen kanssaan ja siunasin häntä.
Kun lopetin rukouksen, hän kuoli. En tiedä, miksi Jumala minut lähetti.
Ehkä hän kuuli ja tajusi kuitenkin.
Mietin, kuinka loppuun asti Jumala välittää meistä jokaisesta.
Tästä pääsemmekin pastoreita koskevaan aiheeseen: sielunhoito.
Me pidämme huolta ihmisistä myös hengellisesti.
Mitä tarkoittaa sielunhoito?
Tarkoittaako se vain ihmisen sielusta huolehtimista
vai tarkoittaako se muutakin?
Uskon, että siinä on iankaikkinen näkökulma.
Emme vain pidä huolta maanpäällisestä ajasta -
vaan on myös Jumalan näkökulma.
Ne ihmiset, jotka on Jumalan omat, eivät lankeaisi vaan kasvaisivat.
Huolehdimme myös niiden sielusta, josta Jumalaa eivät tunne.
Se on laaja teema, jolla on suuri iankaikkinen merkitys.
Olen lukenut aiheesta ja jäänyt miettimään,
mitä Raamatussa tarkoittaa sielu, hepreaksi nefes ja kreikaksi psykhe.
Ne voidaan kääntää sieluksi. Voimme puhua sielunelämästä.
Vanhassa Testamentissa nefes ja Uudessa Testamentissa psykhe ei
tarkoita vaan jotain meissä, joka on iankaikkinen vaan myös elämää.
Kun sanotaan veressä on sielu, nefes se tarkoittaa elämää.
Jeesus sanoo, että vaikka voittaisit koko maailman,
mutta saisit sielullesi vahingon.
Yksi evangelista käyttää sanaa psykhe, toinen sanaa zoe,
joka tarkoittaa elämää.
Olen ymmärtänyt, että sielunhoito tarkoittaa ihmisten
elämästä huolehtimista.
Kun ihminen ottaa Jeesuksen vastaan pelastajana,
ei pelastu vain hänen sielunsa vaan koko hänen elämänsä.
Kuinka pitää huolta koko ihmisestä, eikä vain sielusta?
Se on laaja teema.
Ihmisen ruumis voi olla sairas, ja sielu terve.
Ihminen tajuaa, että haluamme auttaa häntä.
Joskus taas ihmisen ruumis on terve, mutta sielu aivan hajalla.
Pastorina tapaan paljon tällaisia ihmisiä.
Minua tapaamassa käyvät ihmiset, jotka eivät ole seurakunnasta.
He tarvitsevat apua lapsia tai avioliittoa koskeviin perheongelmiin.
Heidän sielunsa on rikki. He tarvitsevat apua.
He kaipaavat myötätuntoa ja välittämistä,
jonkun joka ymmärtää heidän kipunsa ja osaa auttaa.
Ihmisinä me tarvitsemme tätä.
Jumala on lahjoittanut Jeesuksen kautta meille seurakunnan.
Kun mietin Viron, Suomen tai länsimaailman yhteiskuntia,
ihmiset elävät jokainen itseään varten.
Minä ja minun elämä ja ehkä perhe vielä.
Seurakunta, jonka Jeesus on halunnut rakentaa,
on välittävä seurakunta. Sellainen yhteisö,
jossa tunnemme kuuluvamme samaan perheeseen.
Jaamme keskenämme sitä, mitä kullakin on ja rakastamme toisiamme.
Johanneksen kirjeet panevat ajattelemaan:
..näkee veljensä olevan puutteessa, mutta sulkee häneltä sydämensä,
kuinka Jumalan rakkaus saattaa pysyä hänessä?
Mietin nuoria, jotka tulevat seurakuntaan.
Ensimmäiseksi he huomaavat, kuinka heistä välitetään ja rakastetaan.
Sitten he kysyvät, miten se on mahdollista tänäpäivänä.
Se panee heidät miettimään, ehkä sittenkin on Jumala.
Olen kokenut myös, että ihmiset etsivät seurakunnasta perhettä.
Monella ei ole ehjää perhettä. On paljon rikkinäisiä perheitä.
He odottavat, että seurakunnassa he löytävät perheen.
Olen puhunut nuorten kanssa ja välillä itkenyt heidän kanssaan.
Muistan, kuinka yksi nuori kertoi elämästään.
Hän oli 15-vuotias. Yhtenä päivänä hän avautui minulle.
Hänen vanhemmat olivat eronneet. Isäpuoli oli hyvin väkivaltainen.
Kun hän sitä kaikkea puhui, itkin hänen kanssaan.
Seurakunnasta hän etsii jotakuta joka välittäisi ja auttaisi häntä.
Ihmiset tarvitsevat sitä. Seura- kunnalla valtavan suuri vastuu.
Seurakunnalla on profeetallinen rooli yhteiskunnassa.
Kuinka seurakunta elää ja pitää huolta, on viesti koko ympäristölle,
yhteiskunnalle ja maailmalle siitä, kuinka tulisi elää.
Teologi John Howard Yoder on kirjoittanut kirjan siitä,
kuinka se, miten seurakunnassa toimitaan on viestiksi maailmalle,
kuinka maailma pitäisi organisoida, kuinka yhteiskunnat rakentaa.
Emme voi vain ajatella seurakuntaa, koska
yhteiskunta katsoo, kuinka seurakunnassa eletään ja
jos he soveltavat saman käytännön yhteiskuntaan,
millainen yhteiskunnan elämä sitten olisi.
Sama koskee luonnosta huolehtimista.
Kun me uskovat pidämme huolta, välitämme viestin koko maailmalle.
Kuinka muuttua välittävämmäksi?
Uskon, että se riippuu meidän henkilökohtaisesta suhteesta Jumalaan.
Kun Jumala koskettaa meitä, näemme, mitä hän on tehnyt
ja haluamme huolehtia siitä.
Koemme kuinka se rakkaus ja uhri, joka Jumala antoi meille,
on niin suuri, että haluamme tehdä jotain myös toisten hyväksi.
Se antaa voiman sitä tehdä.
Meillä on elämässä päämäärät. Haluamme ammatin, perheen, uran.
Meidän pitäisi miettiä myös, millainen ihminen haluan olla.
Seurakuntaan kuuluvana miettiä, millaisen seurakunta tulisi olla.
Otan välillä liftareita kyytiin. Kysyn nuorilta, mksi haluat saada.
He vastaavat: IT alalle, lääkäriksi. Sanon, etten kysynyt sitä
vaan miksi ihmisenä haluat saada. Vastaus on, etten ole sitä ajatellut.
Vastaan, että itse haluan muuttua välittävämmäksi.
Siitä syntyy mielenkiintoinen keskustelu.
Emme ajattele, että ihmisinä tai yhteisönä voimme kehittyä.
Kiitos isä, että olet aina pitänyt huolta.
Toivotan myös katsojillemme, että kokisimme enemmän välittämistä.
Kiitos, että olitte kanssamme. Tapaamme jälleen!
Suomennos: Päivi Pitko