o
VIRON PASTORIT AREENALLA
On ilo tervehtiä teitä TV7:n studiosta.
Olen Gunnar Kotiesen Rakvere Karmeli seurakunnan pastori.
Minulla on vieraanani ystäväni Janek.
Olemme ohjelmassa Viron pastorit areenalla, mutta en ole vielä pastori.
Olen seurakuntaa perustamassa Kundassa.
Olen sinne hiljattain muuttanut.
Olen vasta aloittanut seurakunnan perustamisen.
Olet tehnyt rohkean siirron. Kunda on 25 km Rakveresta.
Se on Tallinnasta kuinka kaukana? -120 km
Olet joidenkin mielestä siis melkein maailman lopussa.
Jossei maailman lopussa niin sen ääressä varmasti.
Kun muutimme Sauesta, joka on Tallinnan lähellä, Kundaan,
ihmiset eivät voineet ymmärtää, miksi me muutamme.
Joku ystävä lupasi lahjaksi luotiliivit.
Ei se niin kauhea paikka ole. Meistä se on tosi kaunis paikka.
Siellä asuu mukavia ihmisiä. Olemme siellä palvelemassa Jumalaa.
Tässä ohjelmassa puhutaan ajankohtaisista aiheista.
Mikä tänään on ajankohtaista? Vosimme puhua Euroopan velkakriisistä,
tai Aasian tulvista. Ne on ajankohtasia,
mutta meidän ohjelmamme aiheena on seurakunta.
Miltä sinusta tuntuu se teema verrattuna äsken mainitsemiini?
Onko seurakunta tämän päivän yhteiskunnassa kiinnostava aihe?
Tottakai on. Seurakunta tulisi olla suolaksi ja valkeudeksi.
Ihmisten huomio on liikaa maallisissa asioissa.
Mistä rahaa saada ja muuta.
Ihminen on kokonaisuus, johon kuuluu henki, sielu ja ruumis.
Jos vaan keskitytään kehon tarpeiden tyydyttämiseen,
mihin jää ihmisen henki? Meidän tulee pitää myös siitä huolta.
Seurakunnasta puhuminen on yhtä tärkeää, kuin miettiä,
mihin kouluun laitan lapseni. Seura- kunta teema on todella tärkeä.
Kun oikein muistan, sinä et ole syntynyt uskovaan perheeseen.
Jotkut on syntynyt seurakuntaan, viettäneet lapsuuden pianon alla
ja murrosiän rumpujen takana. Seura- kunta on heille luonnostaan tärkeä.
Sinun tausta ei ole sellainen. Kuinka seurakunta muuttui sinulle tärkeäksi?
Olin perheemme 10. lapsi.
No se ei ole tavallista Virossa.
Se on tosi harvinaista, että on niin paljon lapsia.
Minulla ei olllut minkäänlaisia hengellisiä kokemuksia ennen kuin
olin kolmannella luokalla koulussa. Meidän opettaja sairastui ja
meille tuli sijainen. Hän oli myös Sauen pyhäkoulun opettaja.
Hän kutsui meitä pyhäkouluun ja me menimme.
Se oli minun ensimmäinen kokemus seurakunnasta.
Olen syntynyt 1981. Se oli joskus 1993-1994 välillä neuvostoajalla.
Täytyy täsmentää. Se oli jo Viron aikaa vaikka katukyltit oli vielä venäjäksi.
Se oli jo Viron aikaa. 1991 saimme oman rahan, mutta silti ihmisten
ajatusmaailma ei ollut vielä muuttunut.
Silloin sinä päädyit seurakuntaan. Siihen aikaan paljon ihmisiä tuli
seurakuntiin. Osa ruoka-apua saamaan, toiset lohtua sydämelle,
mutta vain vähän ihmisiä jäi pysyvästi seurakuntaan. Miksi sinä jäit?
Et ollut mikään kiltti poika, joka soitti viulua ja
istui ensimmäisessä rivissä koulussa. Sinä nyrkkeilit.
Toteutit käskyä autuaampi on antaa kuin ottaa.
Suuren perheen kovispoika. Miksi sinä jäit seurakuntaan?
Yksi syy oli se, että seurakuntaan perustettiin poikien kerho.
Se ei ollut mikä tahansa poikien kerho vaan siihen osallistujat
saivat matruusin pätevyyden. Pastori oli itse perämies.
Hän halusi pojat mukaan toimintaan ja siksi järjesti meille matruusikurssin.
Se oli hieno juttu. Jotkut pojista kävi vain saadakseen matruuseiksi.
Muistan kuinka tulin uskoon ja itkin.
Itkin, koska tajusin, että minä pääsen taivaasen,
mutta minun vanhemmat eivät pääse.
Minä en käynyt pyhäkoulussa saadakseni sieltä jotain asioita.
Sain sieltä mehua ja sokeria. Suur- perheessä aina oli puutetta jostain.
Meidän perheeltä usein puuttui ruokaa.
Sain sieltä jotain sellaista, mikä oli paljon enemmän
kuin mikään materiaalinen asia.
Moni pitää Euroopan velkakriisiä tai uuden BMW:n mallia tärkeänä,
mutta sinulle tärkeä on seurakunta. Niin myös minulle.
Olin murrosikäinen ehkä 13-14 vuotias, kun ymmärsin,
että elämä Jumalan kanssa ei ole ikävää.
Ei niin, että helvettiin en tahdo, siksi pitää lepyttää Jumalaa
käymällä kirkossa. Tajusin, että Jumala on antanut seurakunnalle,
erityiset resurssit. Tärkeää ei ollut oliko saarna minun mieleen vai ei,
tai tykkäsinkö valituista lauluista vai enkö.
Muistan, kuinka poikien kanssa aamulla väsyneenä istuttiin kirkon penkille.
Välillä jo ensimmäisen laulun jälkeen nukahdimme.
Silti koin saaneeni jotain, jolla jaksoin seuraavan kouluviikon elää
ihan toisella tasolla ja tavalla iloisena ja rohkeana.
Rehellisesti voin sanoa, että minulle seurakunta on ollut tosi tärkeä.
Tänään elämme sellaisessa "mulle ja minua" yhteiskunnassa.
Raamattu on Jumalan ihmisille antama ohjekirja.
Kun noudatan sen ohjeita, voin olla varma, että minulla menee hyvin.
Elämässä tulee vaikeuksia, mutta lopputulos on silti sydämen rauha.
Onko seurakunta ihmisten luoma systeemi huolehtia uskovien laumasta?
Onko sinusta seurakunta myös Jumalalle tärkeä?
Jeesus sanoi, että Hän on hyvä paimen.
Me voimme kutsua itseämme lampaiksi.
En usko, että siitä kukaan pahastuu.
Jumala ei halunnut perustaa instituutiota tai uutta klubia tai
harrastusta sunnuntaiksi vaan Hän halusi, että on yksi varma paikka,
jossa ihmiset voivat kuulla Jumalasta,
saada tietoa Jumalasta.
Kuka Hän on, miksi Hän on ja mitä Hän meistä haluaa?
Seurakunta on ainoa paikka saada vastaukset.
Auringonlaskusta ja luonnosta voimme paljon oppia,
mutta tietoa Jumalasta saamme seurakunnasta.
Ainakin näin pitäisi olla.
Olen samaa mieltä. Kun avaan Raamatun, minusta tuntuu,
että Jumala kaikkialla puhuu seurakunnasta.
Minut tuntevat tietävät, että puhun usein joko autoista, tietokoneista tai
äänentoistosta. Missä vaan on johtoja ja sähkövirtaa, se kiinnostaa minua.
Nopeasti keskustelu menee niihin aiheisiin.
Joka puolella Raamattua näen Jumalan puhuvan seurakunnasta.
Monesti vertauskuvina. Vanhassa testamentissa Jumala halusi
itselleen kansan. Aabrahamin tai hänen poikansa seurasta yksin ei riittänyt.
Jumalalle henkilökohtaiset suhteet on kyllä tärkeitä.
Muistatko, kuinka Israelin kansa käyttäyti tosi huonosti ja
Jumala sanoi Moosekselle: Astu sivuun.
Hävitän tämän kansan ja teen sinusta suuren kansan.
Ei pankinjohtajaa tai assistenttia itselleni vaan suuren kansan.
Jumala arvostaa henkilökohtaisia suhteita, mutta myös seurakuntaa.
Katsomme yhtä tuttua kohtaa Matt 16:18.
Juuri ennen tätä on Pietari sanonut Jeesuksen olevan Herra.
Hän sanoi, että tajusin ettet ole vaan hyvä opettaja vaan messias.
Jeesus sanoo: Sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan
seurakuntani, ja tuonelan portit eivät sitä voita.
Se on raamatunpaikka, josta riittää aihetta ainakin neljään saarnaan
vaikkei vielä olisikaan pastori. Mitä mieltä sinä olet tästä paikasta?
Sinä puhuit Pietarista, mutta siellä oli toisia opetuslapsia vielä,
joilta kysyttiin sama kysymys. Pietari vastasi, että sinä olet Herra.
Se vastaus kertoo, miksi seurakuntaa tarvitaan:
Jotta sanoisimme suoraan, kuka Jeesus on. Hän on Herra.
Nähdyn ja näkymättömän Luoja. Se onkin yksi seurakunnan tarkoitus.
Meillä on helppo puhua politiikasta, tekniikasta ja pahaa toisista.
Mutta kuinka vaikeaa on sanoa: Herra on Herra. Jumala on Jumala.
Se panee meidät lukkoon. Mietitään heti, tuliko sanottua jotain väärin.
Ei ole mitään väärää sanoa Jumalasta, kuka Hän on.
Mahtavaa, että yhdestä Raamatun paikasta voi löytää niin paljon.
Seurakunnan sanoman pitää olla: Jeesus on Herra.
Sen pitää olla myös paikka, joka kaikella tapaa tuo esiin sen,
että Jeesus on kuningas.
Minulle sen Raamatun paikan keskeinen sisältö on:
Tälle kalliolle rakennan seurakuntani.
Olen miettinyt asiaa niin. Virossa ja Suomessa on suuria rakennusfirmoja.
Firma voittaa tarjouskilpailun ja johtaja sanoo assistentilteen:
Hoida sinä minun töitäni, minä laitan kypärän päähän ja lähden rakentamaan,
sillä se on niin tärkeä kohde.
Minulle se raamatunpaikka kertoo siitä, kuinka Jumalan poika sanoo:
Minä tulen ja rakennan seurakunnan. Minulle se on niin tärkeää.
Se ei ole mikään filmin keskellä oleva mainos vaan filmi itse.
Se on pannut minut miettimään, arvostanko minä seurakuntaa
yhtä paljon kuin Jumala.
Muistatko, kuinka Jaakob paini Jumalan kanssa.
Hän sai uuden nimen. Mikä se oli? -Israel.
Sillä nimellä on eri merkityksiä.
Yksi käännös on: joku joka taistelee Jumalan kanssa samalla puolella.
Minusta se tarkoittaa, että silloin meillä tulee olla samat arvot.
Mitä mieltä olet?
Haluan vielä painottaa, että Herra rakentaa seurakuntaa.
Sitä ei tee ihminen. Ihmisen rakentama ei jää pysymään.
Kristus itse rakentaa sen. Me olemme Jumalan työkaluja.
Olemme niin kuin se johtaja. Kypärä päähän ja töihin. Olemme työkaluja.
Ennen kuin muutit Kundeen, olit huonekaluasentaja.
Mietitäänpä akkuporakonetta.
Ei kukaan sano sille: Hienosti tehty asennus!
Se olisi outoa. Minähän työn tein ja käytin poraa siihen.
Sanoit tosi hyvin. Välillä näemme asioita inhimillisesti, mutta
se on petollista. Kun opimme näkemään kaiken taustalla Jumalan,
ei haittaa vaikka ihmiset tekevät väärin tai joku asia ei sovi minulle.
Se ei saa minua luopumaan seurakunnasta.
Se on Jumala luoma ja Hänen suunnitelmansa.
Sinulla on kaksi poikaa ja minulla on kolme tytärtä.
Välillä ostan heille joitain poikien juttuja.
Kerran ostin yhden legokaivurin. Tytöt tykkäsivät siitä.
Jos joka viikko ostaisin heille kaivurin tai Batman-auton, työkaluja
he pian kysyisivät, missä kaikki tyttöjen asiat on Barbit ja muut.
Minä olen tyttö.
Näen, että myös meidän on opittava arvostamaan niitä asioita,
joita Jumala arvostaa. Yksi niistä on seurakunta.
Pidän siitä, mitä amerikkalainen Jumalan mies Bill Hybels on sanonut:
Paikallisseurakunta on maailman ainoa toivo.
Melko vahvasti sanottu.
Mutta se on totta. Kyläkoulussa lapset voivat oppia, kyläkaupasta
saavat asukkaat ruokaa ja lääkäriltä apua.
Samoin paikallisseurakunta on paikkakunnan ainoa toivo.
Bill Hybels osui aivan naulan kantaan.
Olen samaa mieltä. Esitit asiasta hyvän vertauksen.
Olemme tottuneet, että saamme kaiken tarvitsemamme kotipaikkakunnalta.
Tänä päivänä meillä on suuri vallinnanvapaus.
Internetistä voimme valita haluamamme saarnamiehen saarnan.
Televisiosta pystyin seuraamaan 14 kristillista kanavaa.
Kirjoja on myös paljon, joista löydämme juuri meille sopivat.
Silti on totta, että Jumala on pannut paikallisseurakuntaan jotain,
mitä muualta emme saa. Sinä uskot tähän niin paljon, että jätit elämäsi
Sauella. Puhuit vaimosi ja poikiesi kanssa ja päätitte muuttaa Kundaan
ja aloittaa seurakunnan perustamisen siellä.
Voitko kertoa, miksi teit niin?
En ole käynyt armeijassa, mutta veljeni on siellä töissä.
Olen armeijan säilykkeitä syönyt. Ensimmäisenä päivänä on hyvää,
toisena päivänä jo eilisen maku. Kolmas päivä...
Vaikka makuja on erilaisia, se on silti säilyke.
Samoin internetti on kuin säilyke. Et voi olla välittömässä yhteydessä
ihmisten tai Jumalan kanssa. Kun katsot Jumalanpalvelusta netistä,
puhelin soi ja käyt vastaamassa. Tunnelma on jo kadonnut.
Paikallisseurakunta on siksi, että voisi olla välitön kontakti ihmisten
ja Jumalan kanssa. On hyvä ymmärtää, mikä on Jumalanpalvelus.
Se ei ole sitä, että Jumala palvelee meitä vaan
me tulemme palvelemaan Häntä. Se on aina molemmin puolista.
Annamme Jumalalle, mitä Hän on meille antanut.
Tuomme kiitoksen perheestä, ruuasta ja kaikesta muusta.
Välitön kontakti on välttämätön.
Sinä uskot, että niin pienellä paikka- kunnalla tulisi olla seurakunta.
Viron paikkakunnaksi se ei ole niin pieni. Lähes 4000 asukkaan kaupunki.
Raamattu sanoo, että kun yksi ihminen pelastuu, siitä on suuri ilo taivaassa.
Miten silloin voi sanoa 3700 hengen paikkakuntaa pieneksi,
kun jo yhden pelastumisesta on suuri ilo taivaassa?
Ehkäpä siellä tulee 10 uskoon. Viime sunnuntaina tuli kaksi uskoon.
Siitä on suuri ilo. Jokaisesta ihmisestä on taivaassa suuri ilo.
Me emme saa väheksyä pieniä lukuja. Jokainen ihminen on tärkeä.
Kun katsomme koko Kristuksen ruumista maailmassa,
hyvin paljon uusia uskovia syntyy uusiin seurakuntiin.
Muistatko yhtä tilastoa? Sen mukaan yli 10 vuotta vanha seurakunta
tarvitsee 85 ihmistä yhden ihmisen uskoontulemiseksi vuodessa.
Kun seurakunta on 1-3 vuotias, tarvitaan yhden ihmisen
uskoontulemiseksi vuodessa neljä ihmistä.
Uudet seurakunnat ovat luovempia.
Ne näkevät paikkakuntansa kokonaisvaltaisemmin.
Ne eivät olet sisäänpäin kääntyneitä.
Me emme sano, ettei vanhoista seurakunnista ole mihinkään.
Karmelin seurakunta, jossa olen pastorina on myös vanha, 117 v.
Uskon, että se on silti haaste seurakunnille.
Pidämme arvioimaan, olemmeko täyttämässä perustehtäväämme ja
samalla katsoa ympäröiviä paikka- kuntia, sitä alaa, johon Jumala
on meidät pannut. Voisimmeko perustaa uusia seurakuntia?
Ei siis mitään instituutiota vaan niin kuin olet sanonut palvelupaikkaa.
Se voisi olla ikäänkuin Jumalan suurlähetystö,
jossa sen paikkakunnan ihmisiä palvellaan.
Juuri niin. Suurlähetystö ajatus on hyvä vertaus.
Virolla on omat suurlähetystöt ja samoin on myös seurakunta
palvelupaikka ei mikään komea rakennus vaan palveleva seurakunta.
Me emme saa palvella vain seurakunnan ulkopuolella olevia
vaan myös siihen kuuluvia. Minusta on kolme ryhmää, joita palvella:
Uskovat, ei-uskovat ja kadonneet lampaat, jotka tulee tuoda takaisin.
Kaikki tämä palveleminen tulisi samalla palvella Jumalaa.
Kaikki siinä pitäisi palvella Jumalaa. Palvelu ei saa olla vain sanoja.
Vaan se on tekemistä. Teemme hyvää paikkakunnallamme ja seurakunnassa.
Huomaamme paikkakuntamme tarpeet.
Olemme puhuneet jo pitkään meille tärkeästä aiheesta.
Olisimme voineet puhua autoista, tietokoneista. Minua kiinnostaa
myös moottoripyörät ja rakastan kovasti perhettäni.
Olemme puhuneet seurakunnasta, koska uskomme,
että se on tärkeä Jumalalle ja tärkeä myös meille henkilökohtaisesti.
Ilman seurakuntaa emme olisi siinä, missä nyt olemme.
Elämme ajassa, jossa Jumala haastaa meitä perustamaan seurakuntia sinne,
joissa niitä vielä ei ole.
Tänään emme ehdi puhua siitä, kuinka paikkakunnalla voi olla useita
seurakuntia, jotka eivät kilpaile keskenään.
Teemoja on paljon ja ei ole tarkoitus, että ehtisimme kaikesta puhua.
Olemme puhuneet aiheesta, joka on Jumalalle tärkeä.
Olemme tänään puhuneet paljon Jumalasta kaikkien näiden
eri teemojen kautta. Otamme nyt hetken ja puhumme Hänen kanssaan.
Uskon, että rukouksen aikana myös Hän voi puhua meille.
Rukoillaanko yhdessä Janek.
Rakas Taivaan Isä kiitämme Sinua tästä päivästä.
Kiitämme siitä, että olet elävä Jumala. Olet sama eilen, tänään ja ikuisesti.
Kun Pietari kallion päälle alettiin seurakuntaa, se työ ei ole vielävalmis.
Pyydämme sinun pyhässä nimessäsi, lähetä työntekijöitä.
Satoa on paljon, mutta työntekijöitä vähän.
Jotta valtakuntasi kasvaisi Virossa.
Kiitos Jeesus, että saamme olla sinun työkalujasi.
Kiitos, että käytät meitä. Jeesuksen Kristuksen nimessä. Aamen
Kun käyt kirkossa arvaat, että aamen tarkoittaa kokouksen loppua tai
tässä tämän ohjelman loppua. Sitäkin se voi tarkoittaa.
Mutta oikeasti se tarkoittaa, että olen puhutun kanssa samaa mieltä.
Seurakunta ei ole ihmisten aikaan- saannos. Tottakai ihmiset on osa sitä.
Jeesus sanoi Matteuksen 16 luvussa, sen lisäksi, että hän on kaikkien
lunastaja, on tullut rakentamaan seurakuntaa.
Jos haluan olla yhdessä Jumalan pojan Jeesuksen kanssa,
missä minun pitää olla? Seurakunnassa.
Samalla rakennustyömaalla, jossa Jumala tekee työtä.
Kiitos, että olit kanssamme Viron pastorit areenalla ohjelmassa.
Olen iloinen, että sain tänään keskustella Janek Puusepan kanssa.
Suomennos: Päivi Pitko