Panjo ja küülik
Mu kaunis kasvuhoone.
Peab kasvuhoonesse maasikaid hooldama minema.
Õnneks Hulda sai ta õigeaegselt püsti.
Nüüd kasvab kõik nii ilusti.
Kas kellelgi teisel ongi sellist mängukasvuhoonet?
Veenõu on täitsa täis.
Sellest jätkub kastmiseks.
Saan kõik kastetud.
Kasvatan siin maasikaid ja mesililli.
Siin on varsti juba küpset saakigi.
Kus minu rohimise tööriistad on?
Neid ei ole kuskil. Kas siin on röövlid käinud või?
Ei usu, et siin on kedagi olnud.
Ma olen need vaid kuhugi kaotanud.
Hulda ütleb alati, et ma olen nii hooletu.
Neil maasikatel on täitsa maasika lõhn.
Ja neil on täitsa suve lõhn.
Mahuks see kasvuhoone talveks voodi alla - kui topiks ta sinna?
Siis võiksin talvelgi kasvatada maasikaid ja mesililli.
Kust ma küll leian need rohimisriistad?
Ma pean neid igalt poolt otsima.
Hulda, tule ka otsima, ma ei leia oma tähtsaid asju.
Siin on tõesti tore.
Vaata Panjo, mõned maasikad on juba küpsed.
Mis sul seekord kadunud on?
Ei leia oma rohimise tööriistu.
Sa oled kasvuhoonet hooldanud väga hästi, siin ei olegi umbrohtu.
Need mis siin on, saad sa käpaga rohitud.
Küll sa Panjo oled alles usin.
Varsti saab siit kena maasikasaagi.
Neid tööriistu ei ole veelgi kuskil.
Istume Panjo hetkeks siia.
Suveõhtu on nii ilus.
Räägin sulle kuidas hea karjane pidi tobukest lammast otsima.
Mäletd sa veel? See oli see väike edev lammas.
Ta tüdines lambaaiast ja otsustas põgeneda.
Mäletan. Lippas kodunt, selle hea karjase juurest minema?
Siis ta jah põgenes ja hea karjane pidi teda otsima minema.
Oli see vast tobe lammas kui minema kalpsas.
Talle tuli siis kindlasti koduigatsus.
Ma istun täitsa vaikselt. Räägi nüüd Hulda.
See väike armas lammas oli tüdinenud olemisest.
Igatsedes imetlejaid tundus talle, et midagi põnevat ei juhtunud.
Juukseharjad, rullid kotti pakkinud läks ta salaja edevuse laadale.
Kui ta oli juba pikalt pidutsenud, võitnud autasusid ja trallitanud
tuli tal koduigatsus. Limps ei maitsenud enam.
Ta oli seda öökimiseni joonud.
Ta tahtis korralikku toitu ning oli väsinud tantsust ja trallist.
Korraga meenus hea karjane.
Väikesel neiu Won Lambal oli igatsus hea karjase järele.
Keegi oli teda nüginud lõbustus- kohas, aga ükski ei tulnud appi.
Tema üle vaid naerdi.
Kõigel on piir - nuuksus ta ja läks kähku kodu otsima.
Ta oli juba kaua käinud siia-sinna, aga ei mäletanud koduteed.
Nutt oli juba varuks ja nuttiski, nii et kaikus kaugele.
Ta kartis suurt kurja hunti.
Ja nälgki näpistas kõhtu.
Olin loll, tobe ja rahulolematu. Kus mu hea karjane on?
Minu oma hea ja armas karjane.
Nii ta nuuksus nutta kivide keskel.
Seal ei olnud isegi puhast ojakest millest janu kustutada.
Siis aga ta kuulis midagi, mis tegi ta väga rõõmsaks.
Keegi kutsus vilistades lammast.
Hea karjane oli lammast otsima läinud.
Kui juba karjane läheb lammast otsima, leiab ta selle alati.
Ja kui ta on kadunu leidnud, võtab ta selle sülle.
Kallistab teda kõvasti ja viib ta turvaliselt koju.
Selline see hea karjane on.
Minu arust on ta väga hea - see hea karjane.
Muidugi on ja ta on ka meie kõikide hea karjane.
Tõlge: Einike Pähn